29 



som et Udviklings-Element var indlysende. Mathematikens store 

 Betydning (den sandselige Evidenz) sogte man, ogsaa indenfor 

 dens egne Graendser, at gjore tvivlsom. Den stolteste videnska- 

 belige Bygning Historien kiender, som den i et heelt Aarhun- 

 drede havde dannet sig, troede man, at kunne angribe i dens 

 Fundament; Gravitationslseren, Lysets Theorie bleve angrebne, 

 Newtons velbefsestede Celebritet blev Gjenstanden for en umo- 

 den Polemik. Vel er det mig bekiendt, at saavel Gravitations- 

 lseren, som Lysets Theorie ere betydelig modificerede, idet de 

 tabte den stivnede Eensidighed, med hvilken de i det attende 

 Aarhundrede beherskede Physiken; men disse Fremskridt ud- 

 viklede sig fra den samme mathematiske Standpunkt paa hvilken 

 Newton stod — og det, som formaaer at frembringe en hoiere 

 Udvikling, beholder sin evige Betydning i Historien som et 

 nodvendigt Udviklingstrin. 



1 det Naturphilosopherne begyndte at erkiende deres Over- 

 ilelse, syntes det, som om denne Videnskab, som en selv- 

 stamdig, maatte gaae til Grunde. Beromte Naturforskere, det 

 erkjende Alle, ere gangne ud fra NaturphilosophiensSkole, men 

 de horte op at vaere Naturphilosopher; de rige Erfaringers 

 taknemmelige Mark rodfaestede dem i Experimenternes og Iagt- 

 tagelsernes frugtbare Rige. Om de end tilstode at skylde 

 Naturphilosophien meget, saa forsvandt dog dens Resultater, 

 som saadanne der dannede en egen Videnskab. Philosopherne 

 trak sig tilbage fra Naturen, hengave sig aldeles til abstracte 

 Tankeformer, og Philosophien forvandlede sig til en absolut 

 Logik. 



Jeg tog ingen Deel i den Vildfarelse, som miskiendte den 

 sandselige Erfarings dybe Betydning. Jeg var Naturforsker 

 fra min Barndom af, og om end den Tilboielighed, som dunkel 

 i min Ungdom, tydeligerc jo mere jeg forskcde, fuldkommen 

 klar da Schellings philosophiske Anskuelser bleve mig be- 

 kiendte: — den nemlig i al sandselig Lovmsessighed at efter- 



