128 



tende sig af Wiartons Opdagelse antog, at Frosvulsten havde 

 sit Ssede i den Whartonske Kanal, som i denne Sygdom skulde 

 vsere udvidet af det tilbageholdte og ansamlede Spyt, og danne 

 en Slags aneurismatisk Svulst. Denne Anskuelse, der forresten 

 ikke stotter sig paa noget anatomisk Beviis, men synes ikke 

 at have vseret andet end en Gisning (hvorpaa ogsaa Malgaigne 

 gjor opmserksom) har imidlertid vedligeholdt sig lige indtil 

 den seneste Tid, ja antages endog af de allernyeste Forfat- 

 tere, som i Lsereboger afhandle denne Gjenstand, endskjondt 

 den efter min Mening ikke kan betragtes som andet end en 

 Tradition. 



Hvad der forst vakte min Formodning om, at man mue- 

 \igen ikke havde havt den rigtigste Anskuelse af Frosvulstens 

 Ssede, var et sjeldent Tilfaelde hos en gammel Kone, som i 

 mange Aar havde lidt af denne Sygdom, og omsider dode 

 uden at vaere befriet for den. Ved Obductionen fandt jeg en 

 haard og naesten bruskagtig Svulst under Tungen, som havde 

 sit Saede i begge Sublingualkjertlerne, der vare forvandlede 

 til to cartilaginose eller fibrose Saekke, hvori indeholdtes endeel 

 seig, gronlig, a?ggehvideagtig Vaedske og en Maengde smaae 

 calculi salivales. De Whartonske Canaler laae frie paa begge 

 Sider, og befandtes, ligesom Submaxillarkjertlerne, i fuldkom- 

 men sund Tilstand. Nogle Aar senere behandlede jeg en 

 Bonde, hos hvem en saa betydelig Frosvulst havde dannet sig 

 i Lobet af 14 Dage, at den udfyldte hele Munden, skjulte 

 Tungen bagtil, og indeholdt omtrent eet Pund af den eiendom- 

 melige a?ggehvideagtige Va?dske, som disse Svulster ssedvanlig 

 udgyde, naar de aabnes. Den havde kun Sa?de paa den ene 

 Side, og da den var udtomt, flod Spyttet uhindret gjennem 

 Aabningen af den Whartonske Canal, der forhen formodentlig 

 havde va?ret stscrkt sammentrykt af Svulsten. Baade denne 

 Omstaendighed og den korte Tid af 14 Dage, i hvilken Svulsten 

 havde udviklet sig til en saa betydelig Storrelse, maatte fjerne 



