400 



cessens active og passive Andeel, — fordi den ydermere sk-al Iaere, 

 hvorledes det, der ved Diagnosen holdtes fra hinanden, ved Patho- 

 genesen ordner sig i naturmaessige Grupper.om et Middelpunkt. 



Synkritiken har saaledes for Oie, forsaavidt sligt lader 

 sig udfore, at fremstille en Mathesis af Pathologien, der udleder 

 den uhyre Mangfoldighed af Phaenomener som Resultat af faa 

 givne Grundfacta. Saaledes t viser den sig som en'Doctrin, 

 der paa en Maade atter opbaever Diagnostiken og det derved, 

 at den anviser Nosologien dens Plads i den sande Videnskabs 

 Rige. 



Dens sooregne Opgave bestaaer i : af de to Grund factor er, 

 det Opliuende og det Oplivede } Kraften og Stoffet (en Taeller 

 og en Naevner), hver Gang tried Sikkerhed at bestemme det na- 

 turlige Resultat, den vordende Sygdom, forsaavidt som de ligesaa 

 naturlige Hindringer og Standsningsaarsager tilstcede sammes Be- 

 regning, og videnskabeligen at fremstille det som Beregningens 

 FaciL 



Dens Princip er folgelig: Af en failles Livsaarsag og af 

 et ligesaa almindeligt Livsstof udvikle sig de fo rskj el ligste For- 

 mer af Sygdomme. 



III. 



A, Vi maae nu fremsactte Svnkritikens Induction, forend 

 vi soge at godtgjore dens Overeensstemmelse med de givne 

 Facta. 



Synkritiken forudsactter et faelles Middelpunkt for alle, 

 ifolge det Ydre at domme, forskjellige Sygdomsphaenomener, 

 altsaa Eenheden af det i sygelig Omstemning vaerende Livsprin- 

 cip. Dette er den ordnende, dannende og omdannende Kraft 

 i Sygdomsprocessen. Ligeover for samme stiller den det Sub- 

 strat, der ordnes, dannes og omdannes i parallel Eenhed som 

 Livsmaterie. Hiint movens i denne Sphaere, der er den egentlig 

 skabende og omskabende, viser sig som vegelativ Kraft. Hacves 



