RUNEBERG, OM PERNICIOS ANAMI. 575 



teristisk sjukdomsbild, ar den derfore likval ingalunda skarpt 

 afgransad frau andra former af aniimi. Anda fran de liit- 

 taste anamiska tillstand, anda till de svaraste, i ordets fuUa 

 betydelse progressiva perniciosa anamier forefinnes en oaf- 

 bruten serie af ofvero-ano-sformer, och o-ransen, der man vill 

 lata den perniciosa anamien taga sin borjan, beror derfore i 

 viss grad pa ett godtycke. Att betrakta den perniciosa ana- 

 mien sasom en fran andra anamier afskild, i strano- meningr 



DO 



egenartad sjukdom, torde salunda icke vara berattigadt. Den 

 kan framkallas af en manfjd olikartade orsaker, och den bar 

 icke ntlgra egendomliga, den ensamt tillkommande symptom. 



Jag kan salunda icke tillerkanna den sa kallade perni- 

 ciosa progressiva anamien betydelsen af en egen sjelfstandig 

 sjukdom, hvarken i afseende a dess symptomatologi eller i 

 afseende i\ dess a2tiolos:i. sa vidt namlio-en de tillfalliga fram- 

 kallande orsakerua komma i fraga. Men det iir uppenbar- 

 ligen icke allenast dessa tillfiilliga orsaker, som spela en 

 rol i den perniciosa anixmiens a^tiologi. Sa vidt jag kan doma 

 af min egen erfarenhet, synes den perniciosa anamien, S,t- 

 minstone i de allra fiesta fall, komma till utveckling pa 

 grunden af en egenartad individuel predisposition, och 

 detta iir fallet afven der, hvarest de tillfalliga, framkallande 

 orsakerna tydligare triida i dagen. Den ar salunda i viss 

 mening af idiopatisk natur, och det ar i detta afseende man 

 kan tala om en egen sjelfstandig stallning for den perni- 

 ciosa anamien gentemot de rent symptomatiska formerna af 

 aniimi. Do tillfixllif^a orsakerna i och for sio;, mil hiinda mcd 

 undantag af ofta iipprepade direkta blodforluster, iiro icke 

 tillriickliga att framkalla den perniciosa aniimien der, hvarest 

 denna, till sin natur visserligen iinnu mycket dunkla, indi- 

 viduella predisposition icke forefinnes. 



Man ser ju visserligen ofta, att en ncfrit, en tuberkulos, 

 en kronisk diarrhe, ett karcinom o. s. v. leda till dod 2:e- 

 nom kraftuttomning och under utveckling af ett aniimiskt 

 tillstand. Men det iir cndast i siillsynta undantagsfall, som 

 donna aniimi nar den utveckling, att de karakteristiska kli- 

 niska symptomen af en pcrnicir)s aniimi komma till stt\nd. 

 Och detta iir ingalunda siirskildt fallet der, hvarest den pri- 



