136 AFDELNTNGEN f6r MATEMATIK, ASTRONOMI OCH FYSIK 



stort dunkel annu de jordmagnetiska krafterna ocli foreteel- 

 serna befunno sig. Huru vasentliga framsteg iln experimen- 

 teringsmetoderna, hnfvudsakligen genom Gauss och Lamont, 

 hade gjort, lemnade de dock mycket ofrigt att onska, ocli 

 likvisst sta vi an i dag nastan fiillkomligt pa samma punkt 

 som da. 



Ett af de kanbaraste hindren, som under den magne- 

 tiska foreningens arbeten visade sig for vidare utveckling 

 af kannedomen om den jorden inneboende magnetismen, 

 namligen den nastan fullkomliga obekantskapen med dess 

 forhallande inom de arktiska trakterna, bar dock under de 

 senaste decennierna med allvar borjat undanrodjas, i det den 

 ena expeditionen efter den andra med goda instrument och 

 allvarlig foresats att begagna dem gatt dit upp och medfort 

 hem ganska omfattande serier observationer. De resultat, 

 hvilka ur dessa kunnat dragas, och kanske anda mera de, 

 som ej kunnat erhallas, eller m. a. o. de svarigheter, som 

 vid de spridda iakttagelsernas bearbetande framtradt, hafva 

 varit den hufvudsakligaste anledningen till den kraftyttring, 

 som, redan fran flertalet af de blifvande deltagarnes sida 

 verksamt forberedd, kommer att utforas om tvenne ar, om 

 ock naturlicrtvis en massa andra med de mao-netiska lika 

 vigtiga fragor, sarskildt meteorologiska, dervid vanta sin 

 losning. 



De magnetiska forteelserna vexla, liksom de meteoro- 

 logiska, till den grad fran dag till dag och fran ar till ar, 

 att det ar synuerligen svart att draga allmangiltiga resultat 

 ur en jemforelse af observationer, som ej aro anstalda sam- 

 tidigt och efter gemensam plan. Ur Here synpunkter aro 

 svarigheterna till och med storre vid de magnetiska an vid 

 de meteorologiska, emedan jemte de fran den ena orten till 

 den andra upptradande lokala olikheterna afven upptrada 

 extratelluriska orsaker, som utofva sa olika verkningar, att 

 de det ena aret iiro mangdubblade mot det andra. For att 

 gora storre framsteg pa ifragavarande omrade torde derfor af- 

 gjordt en sadan sammanslutning vara nodvandig, som den pa 

 Weyprechts och Wilczeks initiativ beslutade gemensamma 

 undersokniuo-en af de arktiska trakterna under 1882 — 83, 



