144 AFDELNINGEN FOR MATEMATIK, ASTRONOMI OCH FYSIK. 



for mycket fran stalle till stalle ocli fran tid till tid, for 

 att en sammanstallning med den nyss namnda annu skulle 

 kunna goras. Inklinationen har vid Polhem sitt liufvud- 

 inaximum kl. 2 — 5 f. m. och sitt hufvudminimum kl. 1 — 2 

 e. m., hvarjemte spar finnas till sekundara vandpunkter. 

 Jag har vid ett annat tillfalle ifragasatt att karakterisera 

 forandringen vid intradet i den arktiska zonen dermed, att 

 den tempererade zonens hufvudvandpunkter for inklinationen 

 blifvit den andras sekundara och tvart om. Total-intensite- 

 tens dagliga vexling erinrar mycket om den vei'tikala kom- 

 ponentens, hvilket ock faller sig helt naturligt, da inklina- 

 tionen ar sa stor. 



Slutligen torde bora namnas, hvad som af alia expedi- 

 tioner iakttagits, att de jordmagnetiska vexlingarna, sa val 

 de regelbundna som storningarua sjelfva, aro betydligt stprre 

 i de arktiska trakterna an sydligare, afvensom att denna 

 tillvaxt ar betydligt storre an som genom horisontal-intensi- 

 tetens forminskande vid hoga magnetiska breddgrader later 

 forklara sig. Det ar nodvandigt att antaga en dessa trakter 

 narmare liggande krafthard. 



Enligt min ofvertygelse hafva vi att soka denna hard 

 hufvudsakligen vitefter det balte, der norrskenen talrikast 

 forekomma, och i ofverensstammelse med den allmant an- 

 tagna uppfattningen af norrskenens och jordraagnetismens 

 natur tanker jag mig detta ske sa, att successivt pa det ena 

 omradet efter det andra af norrskensbaltet en lifligare elek- 

 trisk verksamhet uppstar och derifran elektriska strommar 

 utga. Detta ej sasom plotsliga utbrott, som undantagsvis 

 ega rum, utan sasom en i sa hog grad regelbunden fore- 

 teelse, att storre delen af den regelbunda vexlingen uti de 

 magnetiska komponenterna inom de arktiska trakterna der- 

 igenom uppkommer, och att verkan deraf, den s. k. stor- 

 ningsvariationen, iifven langt i soder spelar en vigtig rol. 

 De enskilda, patagliga storningarua aro endast tillfalliga for- 

 starkningar, forsvagningar eller omkastningar af den vanliga 

 strommen. — Da man utvaljer de s. k. storningsfria dagarne, 

 ma man derfor ej tro sig hafva undanrojt inverkan fran 

 storninofarnas kraftkalla, utan man studerar den endast un- 



