OM KOMBINERADE KOMMUNIKATIONSLEDER. 349 



traffa med hvarandra och liitt forflytta sig frari en plats till 

 en annan. 



Vidare aro iernvacrarna forsakrmo:sanstalter mot dvr tid, 

 ty de underlatta godstrafiken och sprida derigenom hastigt 

 lifsraedlen krinof landet; de befordra helsovarden, tv de 

 narma den sjuke till lakaren; de formedla den angenaraa 

 samfardseln, i det att de nixrma van till van; de starka do 

 nationela asigterna, ty de taga bort det s. k. smastadsintresset; 

 ocb slutligen forbinda de hela landet till en kraftfull kropp 

 Sfenom att narma de olika asigterna till hvarandra och ge- 

 nom att starka sa val den albnanna meningen som statens 

 inflytande pa det allmiinna. 



Om saledes detta ar en sanning, sa ar det ju nodvan- 

 digt, att man icke stannar vid granserna af de olika landerna, 

 utan ser till, hum denna trafik och denna samfiirdsel, som 

 saledes blifvit ford till kusten, kan komma vidare derifran. 

 Ser man da pa de atgarder, som hittills blifvit vidtagna for 

 detta andamal, sa maste medgifvas, att de aro mycket ofull- 

 komliga. Vanda vi oss forst till var andra stad, Goteborg, sa 

 har den visserlioren dao-lirr komraunikation med Fredrikshald. 

 men Fredrikshald t. ex. iche med Kristiansand. Malmo har 

 daglig forbindelse med Kjobenhavn, och pa det ballet iir det 

 temlisen val soridt for trafikens behof; men vanda vi oss 

 derifran norr ut, sa finna vi, att Stockholm har hogst ofull- 

 staudiga kommunikationer med sa stora grannlander som 

 Finland och Ryssland. Det finnes visserligeu i\ngb^tskom- 

 munikation der emellan, men endast vissa orano-er i vcckan, 

 och jag hemstiiller till herrarne, huruvida det kan vara klokt 

 att i do olika landerna dagligen befordra gods och passa- 

 gerare till billigt pris genora jernviigar for att sedan lata 

 hela denna tralik afbrytas vid kusten. Det vore derfore i 

 hog grad onskligt, att hvar och en i sin stad ville gora allt 

 for att befordra vidtagandet af sadana atgarder, att den tra- 

 fik, som gcnom jernvagarna forts till kusterna, mAtte liitt 

 och hastifift befordras vidare till irrannlilnderna. I det fallet 

 tror jafj, att inga kostnader bora sparas for att fA dcssa 

 kommunikationer daMi^ja och reofuliiira samt braizta till den 

 relativa f'uUkomlighet, som jag anser, att jernvagarna besitta. 



