370 AFDELNINGEN FOR INGENIORSVETENSKAP. 



at 1 Mil i disse Betragtninger aldeles ingen Betydning har; 

 men Proven viser tillige, at der maa foregaa hojst betyde- 

 lige Omflytninger i Handels-Interesserne, i Befolkningens og 

 Kapitalens Fordeling saint gjennemgribende Forandringer i 

 Samfairdselsvgesenet, forinden de kommercieile Tyngdepunk- 

 ter kan tsenkes at indtao'e en vgesentlis; anden Plads end den, 

 der resulterer af de bestaaende Handeisforbindelser. 



Vi har altsaa nu set, hvorledes vi kan bestemme Ende- 

 punkterne for et System af Internationale Kommunikations- 

 linier for Post-, Person- og Telegraftrafiken, for den lettere 

 Varetrafik o. s. v., kort sao't for det da^H^'e Samkvem med 

 orngivende Lande, og vi har set, at disse Tilkuytniugspunk- 

 ter, de uundgaalige Variationer uagtet, dog for en m.eget 

 lang Periode kan betragtes som Fixpunkter. Det vil neppe 

 vaere undgaaet De Herrers Opmgerksomhed, at Grundtanken 

 i den fremstillede Metode har mes^et tilfaelles med den Frem- 

 gangsmaade, som den amerikanske Hydrograf Maury an- 

 vendte i sine Undersogelser om Sejladsen mellem Europa 

 og Amerika, og jeg gaar nu over til at paavisQ, at den sy- 

 stematiske Ordninsf af Samkvemmet i den kontinentale Trafik 

 ogsaa kan medfore betydelige Afkortelser i Rejsernes Varig- 

 hed. — Det er umiddelbart indlysende, at den Samfserdsels- 

 vej, der slutter sig saa naer, som Naturforholdene tillader det, 

 til Storcirkelbuen mellem de to geografiske bestemte Punk- 

 ter A og B^ er den fuldkomneste, d. v. s. den korteste For- 

 bindelseslinie, der overhovedet kan tilvejebringes, og at alle 

 andre Samfserdselsveje, der ligger uden om den rationelle, i 

 storre eller mindre Grad er Omveje, der tjener sierlige, men 

 ikke fselles Interesser. Naar man derfor sammenligner Lseng- 

 den af denne Storcirkelbue med Lagnsrden af den traditionelle 

 Vej, som forer mellem de samme to Punkter, faar vi et sim- 

 pelt og letfatteligt Maal for den Grad af Fuldkommenhed, 

 til hvilken Kommunikationsvsesenet, det daglige regelmaessige 

 Samkvem, mellem Land og Land har udviklet sig. 



Jeg maa her bemoerke, at en fuldstsendig Fremstilling 

 af samtlicre herhenhorende Undersogelser endnu ikke er of- 

 fentlio-D-iort, men forhaabentlia: vil fremkomme i et af de 

 forst udkoramende Hefter af det danske geografiske Tids- 



