TURELL, SVEUIGES KKISTALLINISKA BERGSLAG. 259 



skiiFern, iiti hvilken den ofvergar utan tydlig griins. Har 

 bar parallelstrukturen tydligen blifvit upphafd genom kemisk 

 inverkan af det silvatten, soin fran sprickan intrangt i sido- 

 stenen. 



Studerar man vart lands gneiser, sa kan man pa otaliga 

 stallen se, huru mindre partier af de samma erliallit en mass- 

 formig struktur, och att detta forliallande star i omedelbart 

 sammanhang med rubbningar uti lagringen och sannolikt blif- 

 vit foranledt genom silvattnets inverkan. Dessa sma mass- 

 formiga granitpartier kunna omojligen vara af eruptiv natur. 



I Geologiska undersokningens museum finnas storre stye- 

 ken af massformig kristallinisk urkalk, hvilken genomsattes 

 af en raork finkornig homogen bergart i smala ormlika gan- 

 gar. Sist niimnda bergart, hvars sedimentiira ursprung iir 

 obestridligt, har lika viil som kalken forlorat hvarje spar af 

 sin ursprungliga parallelstruktur. 



Ar det salunda oafgjordt, om en bergart ar omvandlad 

 gneis eller eruptiv granit, emedan den saknar parallelstruktur. 

 sa maste det erkannas, att massformigheten ej far tillerkanna? 

 afo^orande vio-t nar det ar fracja om denna bero-arts verklifj'a 

 natur. Vid den ^eolooriska kartlacfo;nincren iir det emellertid 

 i de fiesta fall denna karakter hos bergarten, som bestamt 

 dess namn. 



Uti Ostcriiotland har Orebrograniten stor utbrednina\ 

 I niirheten af Grafversfors jernvixgsstation forekomma tre varie- 

 teter af denna bergart, hvilka utmjirka sig for sin vackra fiirg 

 och pa denna grund an van das till slipade och polerade ar- 

 beten. Deras massformighet iir s^ utpreglad, att man vau- 

 ligen ej ser nagot spilr till parallelstruktur. Den ena af 

 dessa varicteter bestilr af stora roda och smiirre grahvita 

 till smutsigt grona faltspatskristaller med blagra qvarts samt 

 mcirk glimmer och hornblende. Pa ett stiille uti en jern- 

 viigsgcnomskiirning kan man steg for steg folja granitens 

 uppkomst af en hilUeiiintlik bergart. Emellau hillleflintani< 

 lameller utvecklas fiiltspatskristallcrna och qvartsen, livai- 

 igeuom lagringen blifver allt mer otydlig, och till sist ut- 

 vecklas den niimnda «rraniten. Den andra irranitvarieteten 

 har samma sammansiittning som den forra, men fiiltspats- 



