JOHNSTPvUP, KKYOLITEN I GRONLAND. 243 



udenfor denne Grsendse er Gnejsens lagdelte Karakter en 

 Del udvisket, og fremtrffider forst tydeligt i nogen Afstand 

 derfra. Man faar Indtrykket af, at Graniten under sit Frem- 

 brud igjennem Gnejsen har delvis forandret dennes Karakter, 

 saa at den paa Overgangen er blevet til en Granit-Gnejs. 



Baade de store og mindre Briidstykker i Breccien ere 

 raeget skarpkantede, og deres Storrelse varierer fra 1 Tomme 

 til et Par Fod. Der er ikke den ringeste Overensstemmelse 

 imellem naerliggende Gnejs-Brudstykkers indre Lagdeling; 

 men de ere kastede i den storste Uorden imellem hinanden, 

 hvilket endog med Lethed kan sees paa gode Haandstykker. 

 At vi lier have en eruptiv Bjergart for os, der fra Dybet og 

 fra Siderne har optaget i sig de ved Eruptionen l6srev?ie Brud- 

 stykkei^ kan der ikke vaere nogen Tvivl om. 



Foruden Gnejs er der ogsaa Brudstykker af de i Ter- 

 raenet forekommende Gangdannelser. Da nii disse sidste kun 

 forekomme i den Granit-Breccien omgivende Gnejs, hvor de 

 forsvinde ved Randen af samme, uden at dei' er det ringeste 

 Spor af dem i hele Kryolitpartiet, er derved givet, at baade 

 Granitens og Kryolitens Dannelse er yngre end samtlige i 

 Gnejsen forekommende Gangdannelser, altsaa ogsaa yngre end 

 Diabasen, der er den yngste af dem. 



Ogsaa i en anden Henseende adskiller Graniten sig v£e- 

 sentlig fra Gnejsen, nemlig ved Overjladens Beskaffenhed. 

 Gnejskullerne i Ivigtut-Dalen ere kun lidet forvittrede, og 

 have den samme afrundede og langstrakte Form, som iagt- 

 tages overalt i Gronland og Skandiuavien, hvor denne Bjerg- 

 art har vaeret udsat for Isens afskurende Virksomhed. Det 

 her omtalte Granitterra^ns Overfiade er derimod vanskelig at 

 beskrive. Den er i en utrolig Grad forvittret, bestaar af 

 lutter kantede, mer eller mindre lustlijmcnde Brudstvkkcr, 

 isaer i de til Kryolitbruddet ngermest graendsende Dele. Hvor 

 der ikke for Driftens Skyld er forotaget Bortspraengninger 

 eller Flytning af det lose Materiale, seer man, at den op- 

 rindelige Overllade er ligesom oplost i lutter skraatstillede 

 Gratiitprismer. Ved at undersoge disse Prismers lieldning 

 paa et storre Antal Punkter riindt om Kryolitbruddet, viste 

 det sig, at Granitprismerne altid vare stillede saaledes, at 



