EUNEBERG, OM PERNICIOS ANAMl. 583 



dess mynning, afvensom dess semilunara valvler, striifva 

 o'enom sma dera bildade excrescenser: mesenterialkortlarna 

 mycket iippdrifna, mjuka, melanotiskt svartbla o. s. v. Dh 

 patienten forut icke varit annorlunda sjuk, iin att ban pla- 

 gats af mask, och sederraera ha^morrhoider, sa blir denna, 

 af en stark forkylnino- eo;entlio:en framkallade feber till 

 sin upprinnelsegrund endast ur kroppskonstitutioneus nr- 

 spruno-liora eo:enhet forklarlifr ocb ar anmilrknino-svard sasom 

 ett exempel af den akuta formen af oligocytbilrai eller, sa- 

 som man kunde kalla den, febris aniimica eller liydramica. 

 — Egentligen skorbutisk var grundkarakteren ock ej, ehuru 

 sa kunde synas». 



Det anforda torde redan tillracklio;t visa, att kannedo- 

 men om den perniciosa anamien under forra halften af detta 

 arhundrade icke var sa alldeles ofullstiindig. Senare hade 

 dock kiinnedomeu om en febril, till dod gaende idiopatisk 

 anami sa temlio-en forsvunnit ur det allmanna medvetandet. 

 sa att t. ex. Niemeyer i sin allmiint kanda liirobok belt kate- 

 goriskt kunde forklara, att uppgifterna om en dylik endast 

 berodde pa en felaktig diagnos. Och om denna uppfattning 

 voro manga, ma hiinda de fiesta klinikcr pa den tiden bojda 

 att forena sig. Biermers fortjenst ar derfore icke ringa, om 

 ocksa, sasom niimnt, ban ingalunda kan betraktas sasom sjuk- 

 domens upptiickare eller forste beskrifvare. 



Idet Ordforercn (Professor Panum) uu erkl?erede den 

 anatomisk-fysiologiske Afdelings Moder for sluttede, udtalte 

 lian sin Glsede over at saa manije 02: saa interessante ]Med- 

 delclser vare frcmkomno i sammc. 



Professor Loven tackade hiirefter k de forsamlades viig- 

 nar ordforandcn for det siltt, hvarpA han ledt forhandlln- 

 u'arna. 



