140 AFDELNINGEN FOR MATEMATIK, ASTRONOMI OCH FYSIK. 



ningsvardt iir, att middagstiden, da deklinationsnalen afgjordt 

 foreter der storsta lugnet, tyckes lika bestamdt bora und- 

 vikas for bestamningar af horisontal-intensiteten, sasom syn- 

 nerlio-en orolis: i de arktiska trakterna. 



Jemfora vi ater deklinations- och liorisontal-intensitets- 

 storningarna sins emellan, faller latt i ogonen, att tidpunkten 

 for deras storsta talrikhet och styrka alternera; en omstan- 

 dighet, hvarpa Wetpkecht, vid diskussionen af iakttagel- 

 serna pa Kap Wilczek, likaledes riktar uppmarksaniheten. 

 Deklinationsstorningarna tyckas ocksa inom de arktiska trak- 

 terna, jemforda med horisontal-intensitetens, vara betydligt 

 starkare an i den tempererade zonen. Vidare framgar, sa- 

 val genom undersokningen af de sma storningarnas medeltal 

 som o-enom jemforelse mellan de stora enstaka storningarnas 

 upptradande fran ett stalle till ett annat, den vigtiga lagen 

 att, liksom deklinationsstorningarna af motsatta namn, sa 

 svara horisontal-intensitets-storningar af samma naran mot 

 hvarandra inom de arktiska och tempererade zonerna. 



For vertikal-intensiteten och inklinationen foreligga en- 

 dast fa observationer, som kunna gora ansprak pa nagon 

 noo-o'ianhet, enar for tvenne af de expeditioner, som for- 

 sokt dylika bestamningar, namligen Lefrots vid Lake Atha- 

 basca och Wetpeechts vid Kap Wilczek, instrumentens kon- 

 stanter forst ett par ar efter hemkomsten bestamts och re- 

 sultatet derfor afven blifvit, att korrektionstermer, som van- 

 ligen uppga till halften och mer utaf hufvudtermen, fatt lof 

 att utelemnas. Da kandt ar, att svarigheterna att erhalla 

 ett nagot sa nar noggrant varde pa skaldelen vid det in- 

 strument, som nu allmant anvandes for vertikal-intensitetens 

 bestamning, aro sa stora, att afven med storsta omsorg de 

 ej till fullo kunna ofvervinnas, ar naturligt, att de omojligen 

 efterat under sa forandrade forhallanden, som har varit fal- 

 let, kunna i vasentlig man undanrodjas. Vid Polhem visade 

 de storningar, som oka vertikal-intensiteten, sitt hufvud- 

 maximum kl. 5 — 7 f. m. och de andra kl. 1 e. m. Stora 

 analoo'ier visa dessa stornino-ar med horisontal-intensitetens, 

 men deremot visa de sig motsatta mot den tempererade zo- 

 nens stornino-ar af samma slas. 



