86 ANDEA ALLMANXA SAMMANKOMSTEN. 



vafnaden mot det vixrme, som det direkta solljuset tillforer 

 bladen. Ifiagavarande organisation utmarker ej endast ve- 

 getationen i torra och varma trakter, utan forekommer afven 

 hos sadana vaxter i den kalla zonen, som liafva ofver- 

 vintrande platta blad, ocli ar saledes egnad till skydd mot 

 sa val en hog som en lag temperatiir. 



Det ar emellertid ej ensamt genom foriindringar i bla- 

 dets inre byggnad, som vaxten formar skjdda sig mot tem- 

 peraturens ytterligheter. Samma andamal kan afven vinnas 

 genom atskilliga andra anorduingar, sasom bladens stallning 

 eller yttre form samt en mer eller mindre fullstandig fran- 

 varo af blad. 



Atskillicra blad forma namligen under vissa forliallan- 

 den skydda sin for temperaturens vexlingar mest omtaliga 

 transspirerande yta genom att rulla sig tillsamman, sa att 

 denna yta blifver iurullad. Da bladen bos den vanliga saff- 

 ranshlomman (Crocus vernus) tidigt pa varen framsticka ur 

 jorden, aro de hoprullade, och forst sedan faran for var- 

 froster ar ofverstanden, blifva de utplattade och lemna den 

 transspiratoriska ytan oppen for luftens inverkan. Hos manga 

 gras eller med dem beslagtade vaxter afvensom hos vissa 

 andra vaxtformer, som lefva pa torra, for solljuset mycket 

 utsatta stallen, blifva bladen hoprullade, nar de hunnit en 

 viss grad af torrhet, men platta ater igen ut sig vid en okad 

 fuktighetsgrad. Det mekaniska medlet for dessa rorelser 

 ar i sist niimnda fall en mycket hygroskopisk viifnad, som 

 vanligen upptrader under form af strimmor i bladet och 

 vid en hogre grad af varme skrumpnar. Yarmet kommer 

 saledes att hos sadana vaxter avagabringa sitt eget korrektiv. 



En vertikal stallning af bladen, afsedd till skydd mot 

 solvarmen, utmarker en mangd trad och buskar, som vaxa 

 i det torra och varma klimat, som utmarker sodra Afrika 

 och det extratropiska Australien. Denna bladens stallning 

 star ej sallan i det narmaste samband med dessa organs 

 morfologiska natur. Hos dem utvecklar sig namligen icke 

 sjelfva bladskifvan, som mest skulle vara utsatt for sol- 

 varmen, utan bladskaftet kommer att bilda en bladlik ut- 

 bredning, som antager en vertikal stallniDg. Pa Nya Zee- 



