OSl SMITTSAMMA SJUKDOMARS SPRIDNING GENOM SKOLOR. 747 



pa senare aren fast min uppmarksamhet, ocli som gor det 

 iinnu nodvandigare att infora undervisning i hygien i sko- 

 lorna, ar onaniens betydliga tilltagande under de senare 

 decennierna. Icke sa fa, dels annu i skolaldern qvarvarande 

 och dels aldre personer hafva hos mig begart rad mot 

 foljderna af denna last. Vid forfragningar har jag alltid 

 fatt till svar, att de blifvit forledda i skolan, och att de da 

 icke insett faran deraf. 



Stadslagg^e Bojsen mente, at det var af ViojtiD-hed i en 

 Diskussion som denne at konstatere, i hvilke Punkter alle, 

 som liavde udtalt sig, maatte siges at vsere enige. Man 

 gjorde da best i at holde sig til enkelte Klasser af Syg- 

 domme og tage en enkelt som Type, ellers vilde Grupperne 

 let blive tvungne. Naar saaledes Professor Odmansson havde 

 naevnt Kolera og Plettyfus, saa var der ikke Sporgsmaal om, 

 at der nok vilde blive truffet Foranstaltninger, naar de 

 opstod, ligesom det vanskeligt kunde undgaa at komme til 

 Sundhedsautoriteternes Kundskab. Taleren troede at kunne 

 opstille Skarlagensfeber som en Type for den Klasse Syg- 

 domme, om livilke vistnok alle vare enige, at raske Born 

 fra de Hjera, hvor den fandtes, maatte holdes borte fra 

 Skolen; det var altsaa et Resultat, som kunde fastslaas. 

 Hvad den anden Klasse angik, hvor der navnlig havde 

 vseret Tale om Kighoste og MLeslinger, maatte Taleren reser- 

 vere sig imod at have slaaet disse Sygdomme sammen, 

 som Professor Odmansson havde gjort opmserksora paa. Tale- 

 ren havde ikke naevnt Kighoste, idet han ikke troede, at det 

 for dens Skyld var muligt at holde sunde Born borte fra 

 Skolornc, fordi den varer saa lamge og fordi dens Diagnose er 

 saa ovcrmaade vanskclig baadc ved dens Begyndelsc og ved 

 dens Ophor. Om Sommcrcn var det imidlertid soidvanligt 

 i Danmark, at Born mod Kighoste gik ude omkring, og 

 Taleren mente rigtignok, at Skolcrne burde holde paa, at 

 disse Born holdtes borte fra dem; en hver Skoleloerer, der 

 havde hort den oftcre, vilde ligesaa godt kunne kjende den 

 som LcTgcn, naar han ikke netop kom under et Anfald. 

 Taleren troede ikke, at Kighoste overfortcs paa tredje Ilaand, 



