BLOMSTRAND, KEMIEN ATOMERNAS VETENSKAP. 91 



Helt annat maste forhallandet blifva, der materien, fat- 

 tad som ett oafvisligt gifvet, fran borjan staldes i betrak- 

 telsens forgrund, med ett ord i den s. k. materialistiska 

 skolan i motsats mot den idealistiska. Problemet blef i forsta 

 hand det samma, som det kemien fatt sio; forelao-dt, eller 

 forsoket att klart fatta den i och for sig gifna raateriens 

 innersta vasende. Men, underligt nog, ocksa resultatet af 

 forsoket blef i sina allmanna grunddrag i forvanande grad 

 enalianda med det, hvartill kemien med svett och. moda i 

 sin tid kommit. 



Da vi lasa hos de gamla grekiska filosoferna, Empedokles, 

 Anaxagoras, DemoivRITOS, huru de utan ett ogonblicks tve- 

 kan forklara, att »af intet blir intet, att intet kan forstoras 

 eller till ett annat forvandlas, utan endast till sammansatt- 

 ningen andras, i det de ingen forandring underkastade och 

 derfor odelbara, oandligt sma och derfor osynliga atomerna, 

 sasom DemoivRITOS kallade dem, eller alltings urfron efter 

 Anaxagoras' uttrjckssatt, sammansluta sig med hvarandra 

 till nya grupper af atomer, som efter dessas olika mangd, 

 stallning till hvarandra o. s. v. bilda de olika tingen», skulle 

 man tro, att man laste i en larobok i kemi fran vara da- 

 gar, hvari dessa enkla satser framstallas for nyborjaren sa- 

 som den fasta grund, hvarpa den kemiska vetenskapen hvilar. 



Det ar latt forklarligt, att dessa de gamla atomisternas 

 satser, liksom de pa intet satt lato sig forlikas med de se- 

 nare framtradande idealfilosofiska systemen, icke heller 

 kunde utofva nagot inflytande jpk den allmanna uppfattning 

 af naturforcteelserna, som under den langa raden af derpa 

 foljande arhundraden gjorde sig gallande. Antagandet pa 

 god tro af materiens oforstorbarhet passade ilia i stycke 

 med den hvardagliga erfarenheten, enligt hvilken ]if och 

 dod, varda och forgas, blifva till och forsvinna stiindigt och 

 oafbrutet vexla med hvarandra. Mojligheten af fullkomlig 

 tillintetgorelse sa val som af det ena amnets forvandling till 

 det andra, med ett ord materiens osjelfstandighet, blef ej 

 blott en trosartikel, Idnad fran filosofien, utan pd samma 

 gang och annu mer en naken erfarenhetssats, pfi hvars Ban- 

 ning det ej foil n^gon in att tvifla. Den kemiska forsk- 



