644 AFDELNIXGEN FOR MEDICIN OCH KIKURGI. 



Neumann tillerkauna benmargen en ofvervagande betydelse 

 for leukamiens uppkomst ocli i forandnDgarna af dess blod- 

 karl finna den lattade tillforseln af icke fullt utvecklade 

 blodelement forklarad, men dermed ar iinuii icke leukamien 

 iitredd. De lymfatiska organen kunna vara sjiika, men der- 

 fore ar icke leukamiens uppkomst gifven. En hyperplasie 

 af mjelte ocb lymfkortlar eller forandringar i benmargen 

 iiro ju icke nog att framkalla leukami. Ehuru de lymfatiska 

 organen bora betraktas som utgangspunkter for alia de 

 forandriugar i blodkropparnas utveckling ocb inbordes for- 

 ballanden, hvilka forekomma vid en mangd olika sjukdoms- 

 tillstand, maste desamma likval pa ett egendomligt satt af- 

 ficieras, for att den leukamiska dvskrasien med sekundara 

 nybildningar i andra, afven icke lymfatiska organ skall 

 kunna uppsta. Forst da blir leukamien konstitutionel ocb 

 af afgorande betydelse for organismen. De olika formerna 

 af leukami, vare sig lienal, lymfatisk eller medullar (mye- 

 logen) aro icke sallan med bvarandra forenad^e. Moslee 

 anser derfore alia dessa tre former vara lika berattio-ade, 

 ehuru det gifves fall, der endast det ursprungligt sjuka or- 

 ganet ar angripet ocb leukamiens utbredning pa andra or- 

 o-an icke e";er rum, atminstone icke i nao-on namnvard ffrad. 

 De lokala forandrino;arna motsvara derfore icke alltid leu- 

 kiimiens utvecklino;. Hvarfore i det ena fallet den lienala. 

 i ett annat den lymfatiska ocb i ett tredje den medullara 

 formen blifvit forberskande, maste bero pa individuella or- 

 saker, pa de olika organens storre eller mindre kanslighct 

 mot det egentliga irritamentet. 



Det kan icke vara min afsigt att biir inga pa de kon- 

 troverser, bvilka mota oss i leukamiens patologi, eller lemna 

 en uttommande skildring af det man kanner om denna sjuk- 

 dom. Jao- bar vid detta tillfilUe endast velat framballa nasfra 

 praktiska synpunkter, sa vidt de framga ur de fall, bvilka 

 finnas oifentliggjorda i den skandinaviska litteraturen. Dessa 

 fall aro beskrifna af Huss, Em. Winge, Malmsten, Coneadi, 

 Beuzelius, Scheppeleen, Hj. Heibeeg, MxVlthe ocb Moslee 

 (af en bvar ett fall) afvensom af Foeslund (fyra fall), bvar- 

 till ytterligare komma tre af mig iakttas^ua fall af leukami. 



