182 AFDELNINGEN FOR MATEMATIK, ASTEONOMI OCH FYSIK. 



en Udvidelse og en Sammentrgskning finder Sted. De vig- 

 tigste Eesultater vare folgende. 



Isoh'ont 2^ulMrende Legemer tiltrcehhe eller frastode hin- 

 anden omvendt som Afstandens Kvadrat. Tiltrcehiing finder 

 Sted i Tilfalde af konkoixJerende Pulsationer, Frastodning i 

 Tllfcdde af modsatte. Her som i det folgende forstaaes ved 

 Kraften ikke denne selv til en given Tid, men den midlere 

 Kraft i Lobet af en Svingningsperiode. 



Isokront oscillerende Kiigler forholde sig til liinanden som 

 Magneter, orienterede fra Si/d mod Nord efter deres Oscilla- 

 tionsretning til et givet Tidspunkt. Derunder skulle Udgangs- 

 punkterne angive magnetisk Sgd, me dens magnetisk Nord er 

 at soge til den Kant, mod hvilken den tilhorende Oscillation er 

 rettet. I Modsstning til, hvad der finder Sted ved den na- 

 turlige Magnetisme, skulle imidlertid nu ensartede Poler til- 

 trcekke, modsatte Poler frastode Idnanden. 



Forsaavidt endeliff Indvirknino-en mellem oscillerende 

 og pulserende Legemer soges, skal det puUerende Legeme, 

 om det i den valgte Begi/ndelsestid udvider sig, vcere at he- 

 tragte som magnetisk Nordpol, om det ved dette Tidspunkt sam- 

 mentrcekker sig, som magnetisk Si/dpol, PolerDO som ellers 

 virkende efter den ovenna^vnte inverse Lov, nojagtig modsat 

 Natnrens. 



Efterat disse Hovedsatser ad analytisk Vej vare fundne, 

 var det selvfolgelig saameget mere af Interesse at kunne 

 give dem en experimentel Bekreeftelse, som jeg i Virkelig- 

 heden tidligere paa dette Punkt gjennem de teoretiske 

 Undersogelsers Ufuldstsendighed havde vasret vildledet. Yed 

 Siden af disse midlere Kraftvirksomheder existerer nemlig 

 som deres egentlige Ophav en Kraftvirksomhed af ulige 

 hojere Intensitet og af oscillatorisk Karakter eller betingende 

 en Induktion af nye Oscillationer. Det er altsaa den. til enliver 

 given Tid existerende og hurtigt foranderlige apparente 

 Kraft selv, der bestemmer disse, 77ien livis Middelvoirdi dog 

 ikke strcengt er Aid; nojagtigere er den betegnet ved de for- 

 hen na'vnte og relativt svagere Kraftyttringer. ForestilliDgen 

 om, at denne Kraftens Middelvserdi under de for Problemet 

 satte Begrcendsninger maatte blive at ssette ud af Betragt- 



