OM DE FARMACEUTISKA STUDIERNA. 223 



vikling, bemserkede Taleren, at man ogsaa i Norge har den 

 samrae Erfaring med Hensyn til det aandelige Udviklings- 

 trin, paa hvilket de farmacentiske Studerende staa paa den 

 Tid, da de absolvere sin Examen. Taleren fandt imidlertid 

 Professorens Anke ligeoverfor Apotekerne noget iibillig, 

 da man selvfolgeligt paa Apotekerne ikke kunde skafFe 

 Disciplene den nodvendige Tid til en saa udstrakt Lgesning 

 af de til Ojemedets Opnaaelse tjenlige Fag (Taleren mente 

 nemlig, at aandelig Modenhed opnaaes ikke for saa godt 

 Kjob, at det skulde vaere tilstraekkeligt, for at naa et saa- 

 dant Maal, at Isese nogle storre eller mindre Brokker vae- 

 sentligt af Botanikens, Zoologiens og Kemiens Elementer), 

 ja at man paa mange Steder ej engang kunde skaffe Di- 

 sciplene saadan Lserdom. Den for Stillingen nodvendige 

 Almendannelse og Aandsraodenhed maatte Disciplen for den 

 vsesentligste Del medbringe, naar ban antoges i Laere, saa- 

 meget mere som, efter Talerens Anskuelse, Disciplen under 

 Lasretiden hovedsageligt burde oplgeres i praktisk Ketning, 

 naturliorvis under Bistand af nofxen Fao-la^snino;, medens den 

 vaesentliffste teoretiske Uddannelse i Farmaceutiske Fag; hen- 

 sigtsmaessigst benlagtes til en senere Tid, da ban opboldt 

 sig ved Universitctet. 



Da Professor Thomsen senere under samme Discussion 

 ytret, at Disciplen kunde indspare betydelig Tid for andre 

 Fag, naar ban slap for at laere Latin, som Professoren an- 

 saa for unodvendis^ for Farmaceuten, orreb Taleren Anled- 

 ning til at bemaerke, at ban af flere Grunde betragtede Latin- 

 kundskab som uundvaerlig for Farmaceuterne; saerlig gjorde 

 ban opmaerksom paa, bvilken Betydning Latin bavde for 

 den farmaceutiske 2Somenklatur. Hvis et Medikament, iste- 

 detfor at beteo;nes ved et latinsk Faelledsnavn, i do forskiel- 

 lige Lande betegnedes med et fra de forskjellige Sprog 

 bentet Navn, var Taleren bange for, at der let vilde ske 

 Fejltagelser; men Fejltagelser maatte, som man ved, aldrig 

 finde Sted paa et Apotek. 



Professor Thomsen bavde af den sidste Talers Ytringer 

 faaet det Indtryk, at norske Farmaccuter maatte staa sser- 



