256 AFDELNINGEN FOR MINERALOGI OCH GEOLOGI. 



bergslags eruptiva ursprung. Mina iakttagelser vid Dartmoor 

 i Devonshire och i trakten omkring Kristiania, Stockholm, 

 Siljan m. fl. stallen syntes mig tala harfor. A andra sidan 

 okades vid Sveriges geologiska undersokning antalet fall, da 

 det var nastan omojligt att sarskilja granit fran gneis, sa att 

 jag 1875 farm det nodigt att pa Undersokningens kartor lata 

 infora benamniugen granitgneis med samma bemarkelse, som 

 detta namn har i Hising-ers skrifter. Fortsatta studier inom 

 urberget, i synnerhet inom den sa kallade Stockholmsgranitens 

 och Orebrogranitens omraden, hafva under de sista aren allt 

 raer ofvertygat mig, att de hittills emellan graniten och gnei- 

 sen i vart land uppdragna granserna ej aro hallbara, utan 

 att dessa bergslag i de fiesta fall ega samma ursprung och 

 ofverga uti hvarandra. Till samma uppfattning har jag blif- 

 vit ledd angaende dioriternas forhallande till hornblende- 

 skifFrarne och en stor del porfyrers till halleflintorna. Har- 

 med vill jag dock ingalunda bestrida, att icke uti vart land 

 forekomma granit, diorit och porfyr af eruptiv natur, fast 

 jag maste anse dem hafva ojemforligt mindre utbrednin^;, an 

 man hittills antagit. *» ' 



De bevis. hvilka i allmanhet blifvit auforda for g-ranitens 

 eruptiva natur, iiro hufvudsakligen : 



1) Dess massformiga struhtur. 



2) De miner alfdrdndringar, som iijypstdtt vid dess kon- 

 takt med andra hergarter. 



3) Dess geologiska forlidllande till de omgifvande lag- 

 rade bergslagen, hvilka af den blifvit genombrutna och rubbade 

 ur sitt Icige, 



Vid sadana genombrott upptager graniten ofta storre och 

 mindre stycken af den omgifvande bergarten, hvilken sages 

 »sno sig omkring graniten» med stupning emot eller ifran 

 den samma. I sammanhang med dessa genombrott utsiinder 

 graniten apofyser uti sidostenen. Att dessa foreteelser ega 

 rum med verkligen eruptiv granit, torde ej kunna bestridas, 

 men pa samma gang ar det nodvandigt att ofvertyga sig derom, 

 att icke liknande foreteelser kunna uppsta af andra orsaker. 



Innan ias^ ofvero-ar till denna frasfa, torde det vara nodio-t 

 att omniimna de vio-tiD-aste iSverio^eforekommande o-ranitslan-en. 



