276 AFDELNINGEN FOR MINERALOGI OCH GEOLOGI. 



retninger vare mellem SO. og NO., isser X. til 0., saa ere 

 doo- Lagene altid, naar de kunne ses i lidt storre Udstrask- 

 nino-, bugtede og folded e, undertiden parallelt med den nu- 

 vgerende kuperede Overflade, men langt oftere iiafhsengigt 

 af denne, undertiden vredne og krollede, isser naar Ler- og 

 Sandlag, som det ofte er Tilfeldet, forekomme mellem hver- 

 andre. Det gik mig saaledes ganske som ved den geologiske 

 Undersogelse af det sydlige Norge, hvor man Isenge gik ud 

 fra Antagelsen af en regelmsessig Lejring, indtil det viste sig, 

 at Foldningen er det almindelige og gjennemgaaende Forhold. 

 Et enkelt Sted, i Bjornager Teglgrav, hvis lodrette Dybde 

 er 36', staa de benyttede Lerlag aldeles lodret, blandede med 

 enkelte regelmasssige eller meget uregelmsessigt vredne Sand- 

 lag eller Fragmenter af disse. Skraat stillede opad de lod- 

 rette Lerlag staa nu Lag af Sand og sandblandet Ler saa- 

 ledes ^//ljl\. 



Sporges nu, hvorledes disse Bakker med deres bugtede, 

 foldcde, vredne eller kantstaaende Lag kunne t^nkes dan- 

 nede, saa synes det vanskeligt, at et sammenhsengende 

 Tsdsekke, livilket man dog ikke kan lade virke paa en imod 

 lao-ttao^elserne fra de virkelio^e Isbraeer stridende Maade, 



DO C 



kan vaere den formende Aarsag. Snarere kunde man taenke 

 sig Lagene oprodede og sammenpressede af Foden af 

 Isfjselde, der drevne af Storm og Strom plojede Furer i 

 Havbunden ; det omtrent 30' brede Lerparti med de oprette 

 Lag ved Bjornager, hvis Retning er ganske kendelig, da der 

 aarlig tages en Del fra Enden af det, liar sit Strog lodret 

 paa Bakkelandets Eand, saa at det kan siges at staa i en 

 Rende, saaledes som et Isfjseld kunde skjsere den paa Hav- 

 bunden. Docy kunde en saadan Lao-stillino- maaske snarest 

 vise hen til den aeldre Teori om fra neden af virkende 

 KraEifter, der lofte, vaelte og forskyde Jordskorpen. 



Hvorledes det nu end staar til hermed, saa finde vi paa 

 Nordvestsiden af den Landtunge, som danner Jyllands Nord- 

 spids et afgjort Vidnesbyrd om en pludselig Haevning. I 

 Klitten ved de saakaldte Raabjaergstene, som i det hele be- 

 staar af utydelig lagdelt Sand med et enkelt tyndt Lerlag, 

 findes nemlig paa en Strsekning af omtrent 4000' i en Hojde, 



