DAHLL, GEOLOGISE KART OVER DET NOEDLIGE KORGE. 285 



Pinus. Den forstusevute horer lijemme i Oxford-Leret og 

 er for samme betegnende. 



Efter saaledes kortelio- at have s-iennemcraaet de laofede 

 Bergarter komnier vi til Eruptiverne, der paa Kartet er be- 

 tegnede med Rodt. Den lyseste rode Farve er Granit. En 

 stor Del af denne er p-ammel, stribet Granit som i Storste- 

 delen af Lofotoerne, i meget af Nordlands Kystrand. Og- 

 saa Syeniter findes herimellem, dels i Lofoten, ved Bunden 

 af Thosenfjord, i Digermiilen o. s. v. Ogsaa i Centralfin- 

 marken findes et stort Felt af gammel Granit; men der 

 forekommer ogsaa mange yngre Graniter isa^r i det lysgronne, 

 saaledes tydelig gjennembrydende ved Maalselven. Tana- 

 graniten, der straekker sig indover Enaregebetet og saaledes 

 er kjendt ogsaa fra de finske Undersogelser ved Jeenstrom, 

 indeholder konstant Granat i Mgengde. 



Med morkrod Farve er angivet de kvartsfri Eruptiver: 

 Gabbro, Augitstene, Serpentin og paa nogle faa Lokaliteter 

 Olivinsten, saaledes ved Tromsdalstinderne og Melo. 



Det er ligesom i det sydlige Xorge paafaldende, at man 

 ikke forgjagves leder efter Ertser omkring disse Eruptivers 

 Graendser, om der end endnu ikke er kjendt saa mange driv- 

 vserdige Forekomster. I Alien haves Kobber i kvartsforende 

 Gange lige ved Augitsten. I Vatnehygden Kobberkis med 

 Svovlkis paa Fahlbaand under Sulitjelmas Gabbrofelt. I 

 Senjeji nikkelholdig Magnetkis ved Gabbrogra^ndse. I Cen- 

 tralfinmarken Jernerts, rod, med Gronsten. 



Heller ikke ved de store Jernforekomster ved Xasver- 

 haugen i Salten og i Ranendalen savnes Eruptiver, paa forste 

 Sted som talrige Granitgange, paa det sidste Sted som en 

 Raekke af mindre Granitkupper. I Svennmgdalen i Vefsen 

 haves Fahlerts og solvholdig Blyglans, Antimonglans m. m. 

 i Kvartsfjanp-e, 10 — 40 Ctm. ma^ortio-c. Ertsens Solvoehalt 

 er 0,2—0,5 % med Spor af Guld. 



Ved Giddforekomsten i Finmarken skal jeg dva3le lidt 

 lacngcre. Guldet blcv i Tauaclven allcrede paavist ved det 

 forste Aars (1866) Undersogelser, hvorved Prof. Hiortpahl 

 var min Ledsaijfer; det var (\o<i endnu blot et cnkelt Korn. 



