OM HYDROGEAFISKA UNDERSOKXINGAE. 317 



iifseende pa intresset for hydrografiska undersokningar, i 

 forsta rummet och kanske uteslutande pa jordbrukarne, ty 

 iordbrukaren hos oss bar sannolikt icke lika stort intresse af 

 hydrografiska undersokningar, som den jordbruksidkande be- 

 folkningen pa stranderna af Tysklands stora floder. Annor- 

 lunda ar det deremot med de tva andra intressena, som jag 

 omnamnde, namligen sjofartens och den mekaniska industriens, 

 och i dessa afseenden torde en narmare jemforelse mellan 

 vart land och andra lander visa, att hydrografiska undersok- 

 ningar icke aro af mindre vigt for oss an for andra lander, 

 om ock deras vigt mojligen beror pa andra omstandigheter. 

 Jag vill eraellertid icke lemna fragan, fran jordbrukets sidu 

 sedd, belt och ballet a sido. 



Det finnes, sasom bekant, en vasentlig och i ogonen fal- 

 lande skilnad mellan de svenska och de tyska vattendragen, 

 och denna skilnad ligger i var storre rikedom pa sjoar, och 

 derpa beror det tydligen ocksa, att sjosankningar och vatten- 

 aftappningar aro nastan de enda slag af hydrografiska ar- 

 beten, som hittills hos oss blifvit utforda for jordbrukets riik- 

 ning och i dess intresse. Dessa slags arbeten aro ocksa for 

 den Skandinavlska halfon snart sagdt en specialitet eller 

 hafva atminstone for oss en vida storre betydelse an i alb 

 manhet for den europeiska kontinenten. Det ar endust ytterst 

 sallan man i v^r ingeniorslitcratur patriiffar nagon beskrifning 

 pa en utomlands utford sjosiinkning, da deremot sjosank- 

 nino;sforetao-en hos oss, om de ock stundom aro af mindre 

 omfdng och betydenhet, ofver hufvud taget hafva alldeles 

 samma betydelse for jordbruket som flodregleringarna hafva 

 t. ex. i Tyskland. 



Framstiilla vi nu den fragan, huruvida dessa sjosank- 

 ningar, som forctaoas hufvudsakli<!:en for landvinnings skull, 

 i allmiinhet kunna utforas utan vidlyftlgare hydrografiska 

 undersokningar, an som hittills statt vattenbyggaren till buds, 

 sh tror iaf*' icke, att Atminstone n^^fjon af de svenska infifc- 

 niorer, som forsokt sig i denna branch, skall bestrida riktig. 

 heten af det pastaendct, att vi hiir i laudet i allmiinhet aro 

 ytterst torftigt forsedda med de upplysningar, som be- 

 hofvas for utf<)randct af en sj6sanknin£r, samt att det till och 



