460 AFDELNINGEN FOR BOTANIK OCH FTTOPALEONTOLOGI. 



Laererne og var belgerende for de M«nd, der sendtes om- 

 krino'. Lisesom en Freest undertiden kunde have sserdeles 

 D'odt af at liore Kolleger pragdike, saaledes gik det ogsaa 

 med Laereren. Han vilde endnii kiin bemairke, at naar der 

 var visse mindre lieldige Sider eller Xoget, der icke var 

 o-anske tilfredsstillende ved Undervisninoren i Danmark i 

 Naturhistorie, saerlig Botanik, maatte dette for en stor Del 

 tilskrives den Omstaendiglied, at der ikke i Danmark, saa- 

 ledes som i Sverige, var nogen Lsererstand. Der var egent- 

 lio- Ino'en eller ialtfald dog kun Faa, der uddannede siff 

 som Lserere og gjorde sig det til Livsopgave. Derngest lon- 

 nedes Lsererne saa slet, at det Hojeste, de kimde opnaa, 

 udenfor Overia^rernes Klasse, var 2,000 Kr., og sad nu en 

 saadan La^rer med 5 eller 6 Born, vilde det let ses, at han, 

 udenfor Skolens 26—30 Timer, maatte skaffe sig extraordi- 

 n^rt Arbejde i en eller anden Retning og derfor ogsaa liur- 

 tigt blev slidt op. Hans Tid blev saa optaget, at han ikke 

 med fuld Iver og Friskhed kunde give sig hen til Under- 

 visnino- i sit egentlige Fag. Skulde der derfor f.ske nogen 

 Forbedring i Danmark, maatte Udgangspuuktet tages i en 

 Forbedring af Laerernes Kaar. 



Doktor Ahrling: 



Detta' ar den gamla striden mellan de humanistiska och 

 reala amnena. — Prosten Chr. Stenhammar fran Linkopings 

 stift var dock den, som, ehuru han sjelf tillhorde den sa 

 kallade gamla skolans larjuugar, forst upptradde i den 

 svenska riksforsamlingen och forordade inforandet af na- 

 turalhistorien sasom laroamne i de allmanna laroverken. 

 Hans varme formadde ock riksdagen att anvisa medel for 

 anstallandet af ordinarie larare i botanik och zoologi vid 

 laroverken, och har aro nog nagra niirvarande, som ge- 

 nom bans kraftiga medverkan blefvo utnamnde till la- 

 rare i dessa amnen. Forkamparna for den humanistiska 

 riktningen sago emellertid och hafva fortfarande sett dessa 

 amnen med oblida ogon, och man har, sedan deras in- 

 forande ej vidare kunde belt och ballet afvisas fran ar- 

 betsordningen, pa mangahanda satt sokt forekomma, att 



