506 AFDELMNGEN FOR ZOOLOGl OCH ZOOPALEONTOLOGI. 



ett annat stiille framstalt mina asigter ocli det sa vidlyftigt, 

 att iao' tror dem kunna vara klara noo-. Tiden medoifver 

 for ofrigt icke att nu upprepa allt hvad derom kan vara att 

 saga. Men afven forutsatt att man icke skiille vilja inrymma 

 mitt dervid uttalade pastaende, att det ar samma sorts sill, 

 och vi saledes endast fiista oss vid fiskets rikligliet, kommer 

 det dock snart fram, att i ekonomiskt hanseende detta bo- 

 huslanska sillfiske varit langt ifran sa vinstgifvande, som man 

 vantat sio;. Det var en dalis: vara man fick. Man o-iorde 

 forluster pa insaltningen, och fisken var svar att salja. Sa 

 har forto-att nao;ra ar, och nu trailer viil frao;an ep^entlio-en, 

 om man vid Bohuslan kan fanga endast den samre vara, 

 som gar in i skiirgarden, eller om man skall forsoka att 

 der sasom annorstades fiska afven den fullgoda varan. Denna 

 fraga hanger, sasom en talare i dag antydt, pa losningen af 

 en ganska eo-endomlio' specialfrao^a, namlio-en om det ar en 

 host- eller vinterlekande sill, som gar in till kusten, eller 

 mahanda en alltid lekande. Jao^ har uttalat den asia;t, att 

 det ar en host- eller vinterlekande sill, sadan denna arligen 

 forekommer vid Skotland och England, och jag har grun- 

 dat denna asigt derpa, att saratidigt med det, att det bohus- 

 lanska sillfisket for nagra ar sedan borjade, visade sig en 

 ganska betydlig rorlighet i den storre fiskfaunan mot Bo- 

 husliin, sarskildt af sadana fiskar som allenast nndantagsvis 

 om ens uagousin forekomma annat an i sallskap med sillen. 

 Detta hiintydde pa en forandriug i sillstimmens vandringar, 

 att sillstim af storre betydenhet vandrade in mot Bohuslan. 

 Det var, som sagdt, en antydan derom, men naturligtvis 

 icke ett faktiskt bevis. Emellertid, att det atminstone icke 

 var samma sillstim — att jag sa ma uttrycka mig — som 

 alltid varit vid Bohuslan, utan nagot nytt, efter min ofver- 

 tygelse en host- eller vinterlekande sill, visade sig afven af 

 nagra observationer, gjorda af intendenten Malm, som i sin 

 fauna redogor for fynd af nagra sillyngel, de der icke gerua 

 kunnat tillhora annat ixu host- eller vinterlekande sillslao-. 

 Han tog den 6 maj 1873 en sillunge om 50 millimeters 

 lilngd, hvars alder han uppskattade till 13 manader. Den 

 skulle saledes tillhora lekeu fran mars eller april nastfore- 



