790 FESTER OCH UTFLYGTER. 



Att jattevarf utfora 

 En qvinna modet ger; 

 Hvad adelt manner gora 

 En hyllning blir at Er. 

 I orden eller svardeu 

 Ert valde kans igen, 

 Ty man beherska verlden, 

 Men I behersken man! 



Vart framsta lof at henne. 

 Som gett OSS sjelfva ans, 

 Som smyckat forskarns anne 

 Med myrtens blyga krans. 

 Som notta Inntor dammar 

 Sa fri fran ytlig flard, 

 Som i den stilla kammar 

 Har stakat ut sin verld. 



Hon slatade din panna 

 Med karleks Ijufva glam, 

 Och tankar, hoga, granna 

 Hon visste mana fram, 

 Af andens vingar buren 

 Hon drog med dig pa fard 

 Bland undren i naturen 

 Och lit i rvmdens verld. 



Hvad som oss hofves, broder. 

 Enhvar af Eder minns, 

 Nar adel drufva gloder 

 Och adel qvinna fins ! 

 Att festiig sal ma skaka 

 Sa hyllar nu vart kon 

 Den lardes trogna maka, 

 Hans modas basta Ion! 



Sedan kaffe serverats, samlades man pa balkongen, hvarifran 

 man har den harligaste utsigt ofver Stockholm. Har tog professor 

 Frithiof Holmgren ordet och tecknade i ett tal, oupphorligt af- 

 brutet af stormande bifallsyttringar, det forflutna motet, hembar i 

 alia gasternas, sa val svenskars som framlingars, naran en tack till 

 Stockholms stad for der atnjuten gastfrihet samt slutade derpa sitt 

 tal med en tacksagelse till styrelsen for det satt, hvarpa motet 

 blifvit anordnadt. * 



Den sardeles lyckade festen fortgick derefter under den ange- 

 namaste sinuesstamniug till langt in pa natten. 



Slutligen aterstar att redogora for de exhursioner, som voro 

 anordnade for ledamoterna i afdelningen for mineralogi och geologi 



och afdelningen for botanik. 



* Afven detta tal ar tryckt i i-En samling tillfallighetsdikter och tal 

 af Fritli'iof Holmgrem, Stockholm, 1882, sid. 216. 



