AABNINGSM0DET. 71 



bast, en naturlig foljd deraf, att den innehaller trerme ur 

 observationerna bestamda konstanter, medan de begge 

 andra innehalla endast tva. For ofrigt ar ofverensstam- 

 melsen mellan alia tre formlerna och observationerna sa 

 god, att det knappt ar mojligt att tillerkanna ett afgjordt 

 foretrade at nagon bland alia tre. 



En rnarklig foreteelse, och som fortjenar att nagot 

 narmare skarskadas, ar den grand olikhet i rotationsfor- 

 hallandena, hvarpa flackobservationerna och de spektro- 

 skopiska a ena samt matningarne pa facklorna a den 

 andra sidan hanvisat. En forklaring deraf, om annars 

 fullt fortroende kan skankas matningarne a facklorna, kan 

 sakerligen annn ej gifvas, endast en antydan om hvar den 

 mojligen ar att soka. Att solen, afven om den ar gas- 

 formig, skulle helt igenom rotera med olika hastigheter, 

 later knappt antaga sig. Ty friktionen mellan de med 

 olika hastighet roterande lagren maste snart upphafva 

 skillnaden i hastighet. Det rader nu ej nagot tvifvel om 

 att, medan facklorna utgoras af jemforelsevis fasta amnen, 

 antagligen af samma konsistens, som vara moln, sa besta 

 flackarne af gaser, endast nagot mindre heta, an de gaser, 

 i hvilka photosphermolnen svafva, och att de af mig ut- 

 forda spektroskopiska undersokningarne uteslutande rigtat 

 sig pa dessa sistnamnda gaser, ar sjelfklart. Det later nu 

 mojligen tanka sig, att de rotationstider, som erhallits ur 

 flackarne och linieforskjutningarne, rada endast inom de 

 yttersta gaslagren, och att tillokningen i rotationstiden 

 med vexande latitud vallas uteslutande af strommar i dessa, 

 hvilka bilda ett slags analogon till vara passadvindar, 

 ehuru de visserligen maste uppkomma pa ett helt annat, 

 oss obekant satt. Men forhallandena pa solen aro ocksa 

 sa fullkomligt andra, an pa jorden, att vi ej fran den ena 



