A> T DET F^LLESM0DE. 117 



ogsaa her i mange Tilfselde danner en uoverstigelig Hin- 

 dring for Gjennemsivningen. Saaledes finder Tigerstedt, 

 at en Klornatriumsoplosning , hvormed man f}dder den 

 udskaarne Lunge af en Fro, ikke diifunderer ud i det om- 

 givendeYand, for Epithelet er odelagt. Endnu ikke offent- 

 liggjorte Forsog anstillede her paa Laboratoriet over Osmo- 

 sen gjennem Fiskens Svommeblsere have viist ogsaa dette 

 Organs Uigjennemtrsengelighed for talrige Salte, saalsenge 

 dets Epithel er uskadt. 



Se vi tilbage paa, hvad vi her have omtalt, finde 

 vi, at man hurtig overalt optog den Dutrochetske Hypo- 

 these og i Filtration og Osmose saae en tilstrsekkelig 

 Forklaring paa Vexelvirkningen mellem Organismen og 

 Omgivelserne ; men lidt efter lidt fandt man gjennem 

 Undersogelser, foranledigede ved den nye Hypothese, at de 

 Regler, der under Livet gjorde sig gjseldende for Opsug- 

 ning og Udskilning, ikke dgekkedes af de udenfor Orga- 

 nismen fundne osmotiske Love, og det baade for Vsedskers 

 og Luftarters Vedkommende. Nu have vi endvidere set, 

 at Organhinder af den forskjelligste Art, Gjselle og Mave- 

 slimhinde, Svommeblsere og Tarm, naar deres Epithel er i 

 Hvile og ubeskadiget, ere uigjennemtrsengelige for St offer, 

 der efter Doden med Lethed diffundere igjennem dem. 

 Man maa endvidere lsegge Mserke til, at de talrige For- 

 sog, hvorpaa Dutrochets Hypothese stottedes, ere anstil- 

 lede paa Organhinder, der ere behandlede med Alkohol 

 og iEther, med Torring og Opblodning med destilleret 

 Vand og Lignende, som altsaa med Flid ere drsebte. 



Det forekommer mig derfor, at man ikke kan betragte 

 det som bevist, at der under Livet nogetsteds i Orga- 

 nismen sker nogen Osmose; hvor den er funden, har den 

 altid vseret Dodsfamomen. Ja, trods de store Lakuner, 



