DISKUSSIONSM0DEK. 219 



kommissionerne for Sverige, Norge og Danmark. blev ved- 

 taget nogle almindelige Bestemmelser. af hvilke den ene 

 gik ud paa, at Farinakopoeerne bor skrives i vedkommende 

 Landssprog og overssettes paa Latin, og han kunde med- 

 dele, at i den danske Farmakopoekommission er man nu 

 nsesten bleven enig om at foreslaa, at Farmakopoeen kun 

 skal udkomme paa Dansk, men med latinsk Nomenklatur, 

 og at alle Recepter skulle skrives paa Latin. Grunden 

 til, at man vil have en dansk Udgave af Farmakopoeen, 

 er den, at der ikke i Kommissionen er Nogen, som er 

 saa meget hide i Klassikerne, at han vil paatage sig An- 

 svaret for en rigtig Overssettelse af det danske Manuskript. 

 Det var oftere blevet fremhsevet i Kommissionen, at der 

 ved en Overssettelse kan fremkomme Vanskeligheder. Der 

 kan saaledes komme til at foreligge Domstolene Sporgs- 

 maal, hvor det faaer afgjorende Betydning, om Overssettelsen 

 er korrekt, og hvor vidt dette er Tilfseldet, kunde ofte 

 vsere omdisputabelt. Naar Dr. Knut Strom havde betegnet 

 Farmakopoeen som en Lgerebog, var han ikke i Overensstem- 

 melse med Kommissionen, hvor der syntes at vsere fuld- 

 stsendig Enighed om, at den udelukkende skal betragtes 

 som en Lovbog. Lserebog vilde den kun kunne blive, 

 naar den ledsagedes af en udforlig Kommentar. 



Cand. pharm. Knudsen fra Christiania mente, at naar 

 Farmakopoeen skal anses for en Lovbog, bor den heltud 

 affattes paa det latinske Sprog, da han ansaa dette for 

 det korrekteste og bestemteste Sprog. Sammenlignede 

 man Farmakopoeer i forskjellige moderne Sprog, vilde 

 man finde mange og store Afvigelser, navnlig i Nomen- 

 klaturen. Den Smule Latin, der udfordres for at over- 

 ssbtte en latinsk Farmakopoe og lsese Recepter korrekt, 



