DISKUSSIONSM0EER. 259 



Udvikling forrykkede Ligevsegtsforhold mellem de kli- 

 niske Fag og deres „HJ8elpevidenskaber u blev dog forst 

 ret lyst i Knld og Kjon ved Undervisningsreformen af 

 1870 — 73, der betegner et afgjorende Nederlag for Kli- 

 nikken. 



Allerede dengang kora imidlertid de nye Krav frem, 

 som senere have gjort sig stserkere og stserkere gjseldende. 

 Bortset fra den i Pathologiens Historie enestaaende Om- 

 vseltning, som Bakteriologien har fremkaldt over hele 

 Linien, er der vel ikke Noget, der i den Grad har prseget 

 Medicinen i sidste Trecliedel af vort Aarhundrede som de 

 kliniske Specialiteters meget kraftige og meget specia- 

 listiske Udvikling. Hver Specialitet mener nu at have 

 Ret til at blive reprsesenteret, ikke blot indenfor den 

 officielle Universitetsundervisning, men ogsaa blandt de 

 tvungne Undervisningsfag. og det nseste Skridt bliver 

 da Fordringen om Forfremmelse til Examensfag. Idet 

 nu paa den anden Side Fordringen om en solid Uddannelse 

 i de saakaldte „theoretiske" Fag fastholdes, opstaar den 

 dominerende Vanskelighed , med hvilken man her som 

 andetsteds har at kseinpe: Man har ondt ved at give 

 de Studerende en virkelig god Uddannelse i Anatomi, 

 F} r siologi, almindelig Pathologi og pathologisk Anatomi og 

 dog samtidig skafFe Plads til en tidssvarende Uddannelse 

 i den praktiske Medicins forskjellige Grene — Alt inden- 

 for en rimelig Tid. 



Men hvad skal der forstaas ved en „rimelig" Tid? 

 Ja! dette bliver tildels en Skjonssag, og faktisk bruge 

 Medicinerne i de forskjellige Lande en meget forskjellig 

 Tid til Fuldendelsen af deres Studier. I Tyskland fordrer 

 Bekjendtgjorelsen af 2. Juni 1883 minds t 9 Semestre, i 

 Frankrig angives den gjennemsnitlige Studietid at va?re 



17* 



