DISKUSSIONSM0DEE. 273 



af Hygiejnen, hvis Grundtrsek har Betydning for den 

 almindelige, praktiserende Lsege, et mere indgaaende 

 Studium af Faget er kun nodvendigt for Embedslsegen. 

 Vil man partout have Examenstvang for Hygiejnens Ved- 

 kommende, bor man give den en beskeden Stilling som 

 „Bifag". Det er maaske en noget lignende Tanke, der 

 ligger til Grand for Prof. Gsedekens Forslag om at slaa 

 Examinationen i Hygiejne og i Retsmedicin sammen til 

 een Prove med een Karakter; thi hvad der gjaelder om 

 Hygiejne, gjaelder i endnu langt hojere Grad om Rets- 

 medicinen, der saa at sige kun har Betydning for Em- 

 bedslsegen. Og her ere vi da naaede til et af de medi- 

 cinske Undervisningssporgsmaal, der for Tiden er brsen- 

 dende i Danmark, Sporgsmaalet om vore Embedslsegers 

 Uddannelse. 



„ D en lgege videnskab elige Embeds exam en u er j o Nav- 

 net paa den Examen, med hvilken vi beskjseftige os, men i de 

 to „emb e d si sege videnskab elige" Hovedfag stilles der 

 ved den enten slet ingen eller ogsaa rent minimale For- 

 dringer til Kandidaten: I Hygiejne examineres der slet 

 ikke, og iRetsmedicin aflsegges der kirn en let skriffclig Prove. 

 Staten skaffer sig under de nuvserende Forhold aldeles 

 ikke nogensomhelst Sikkerhed for, at dens Embedslaeger, 

 der skulle vaere hygiejniske og medikolegale Autori- 

 teter i deres Kreds — at de have blot den allertarveligste 

 hygiejniske Uddannelse, blot den allerringste medikolegale 

 Erfaring. Folk, der aldrig have seet, endsige ndfort en 

 legal Sektion, — som maaske aldrig have gjennemla3st 

 en hygiejnisk Lserebog, kunne faae Anssettelse som Em- 

 beds] seger, og Staten overlader til dem selv at sorge for 

 at skafle sig lidt Yiden paa disse Omraader. Dette er 

 „utroligt, men dog sandt", som man siger. Vejen, ad 



18 



