AABNINGSM0DET. 39 



forklare, naar man forst havde Aarerne eller endogsaa 

 selve Bio det betamdt. 



Den Virchowske Lsere om Blodets Koagulation og 

 oni de losrevne Blodpropper var i Grunden kun en Modi- 

 fikation af den samme Lsere , og uagtet Yirchow vistnok 

 fremhsevede Forskjellen mellem en ren og en innceret 

 Blodprop, blev dog dette for en stor Del overseet, og den 

 Form af Saarforgiftning, som ytrede sig ved de omtalte 

 metastatiske Bylder eller Pusdepoter rundt omkring i 

 Legemet, forklarede man sig nden videre ved Blodpropper, 

 som vare losrevne fra Saarets Omgivelser. En mekanisk 

 virkende Aarsag var tilstrsekkelig til at fremkalde den 

 metastatiske Betsendelse — ligesom enhver anden Be- 

 tsendelse — og det mekaniske Irritament reprsesenteredes 

 ved Blodproppen. 



Imidlertid sogte man paa kemisk Vej nsermere at 

 bestemme det Stof i Pusset, som var det egentlig skade- 

 lige og giftige. Allerede tidlig havde man bemaerket, 

 at det isser var det urene, dekomponerede Pus, som frem- 

 bragte Bloclforgiftning, og det var altsaa rimeligt, at det 

 var et eller andet af de ved Forraadnelsen dannede 

 kemiske Produkter, som var virksomt. En hel Rsekke 

 Undersogere ligefra Gaspard, Magendie, Stich o. fl. 

 bar beskja3ftiget sig med dette Sporgsmaal, og fra Dor- 

 paterskolen udgik der specielt en Rsekke Arbejder om 

 iErnnet, men ingen Undersogelser liar dog faaet den Be- 

 tydning som Professor Panums. Det var i en liden 

 beskeden Af handling i „Bibliothek for Lseger", 1856, at 

 han meddelte sine Undersogelser om et Extraktivstof — 

 „det putride Gift" — som i nendelig smaa Doser dra3bte 

 Kaniner. Mserkeligt nok har Panum aldrig selv offentlig- 

 gjort denne Af handling paa fremmed Sprog. Den har i 



