i'l A.\r.NIN<;sM0DET. 



kunna utan vidare draga slutsatser rorande den andra. 

 Attraktionen vid solytanar, som vi veta, mycket stor, och 

 man kunde d erf or vanta, att de der befintliga gaserna 

 vore starkt hoptryckta, sa mycket mer, som ofver den- 

 samma befinnes ehromospherens vatgaslager, som ar mer 

 an en jordradie tjockt. Men som motvigt trader det 

 utomordentligt hoga varmet, och resulfcatet ar, att de 

 solen narmast omgifvande gaserna synas vara sa fortun- 

 nade, att, som spektralliniernas karakter angifver, gas- 

 try cket der torde kunna jemforas med det, som rader i 



o 



ett s. k. Geisslerror. A anclra sidan hafva vi i Crookes' 

 radiometer ett talande bevis pa den ytterliga latthet, 

 hvarmed luftstrommar uppkomma i starkt fortunnade 

 gaser. Att forklaringen pa den foreteelse, hvarmed vi 

 sysselsatta oss, ar att soka i denna forening af ytterligt 

 hog fortunning och utomordentlig varmegrad , kanske 

 jemval i inflytandet af magtiga elektriska pro cesser, 

 torde vara antagligt. For utredandet af de narmare de- 

 taljerna saknas likval annu tillrackligt grundlag. 



Jemfora vi slutligen de nr iiackobservationerna och 

 ur de spektroskopiska observationerna harledda rotations- 

 vinklarne, sa hafva vi: 



Denna ofver ensstamm else ar sa god, att det experimen- 

 tella beviset for den Dopplerska principen kan anses vara 

 derigenom pa ett fullt tillfredsstallande satt lemnadt for 

 alia de fall, der ljuskallans hastighet ej ofverskrider de 



