ISC, DI8KUSSldN8M0DBH 



tjente n'l a1 vise Grenstengangenes Indfiydelse. Som b( 

 kjendl have bo Trediedele af 0en, nemlig den nordlige, 

 • b'li ostlige og midterste Del, Granitgrund. QTaniten, som 

 ikke altid er synlig paa Overfladen men aldrig Ligger dybl 

 tinder denne, er saa jernholdig, al aaar man paa el Stykke 

 Granii skraber paa de sorte Punkter, bvor Jernel findi 

 med en Kniv, bodq er magnetisk, bamger dor altid Smaa- 

 stumper ved. Gaaer man opad Vestkysten, finder man, at, 

 Deklinationen er paafaldende Lav. Ved Renne er den 7 3 / 4 °, 

 ved Hiislc oinli-cnt 7°, bvilket er e\ Par Grader Lavere, 

 cml man skulde vente. Gaaer man Era Vest fcsBt ind mod 

 Klippegrunden , bvor Beliggenheden er noje bestemt ved 

 Boringer, saa viser det sig, at Deklinationen bliver endnu 

 mindre end iimiddelbarl ved Kysten. [mod Ost voxer den 

 og bliver omtrent 9° midt paa 0en, medens den svinger 

 omkring 10° til LOVa langs bele Nordostkysten. Hvad 

 Eorisontalkraften angaaer, er den stserkt voxende fraNonl 

 til Syd; men de Lsodynamiske Linier ere megot uregel- 

 msessige. Mod Nbrd kan llorisontalkraften ssettes til 0,i7o 

 og gaaer paa sine St oiler lasngere ned, men i den sydlige 

 Del af 0en kan den stige til 0,j7s a 0,180 (C. G. S.). De 

 horisontale Komposanter til do perturberende Krsefter 

 bave altid en Retning Ira Kysten ind mod 0en8 Indre, og 

 der maa derfor i Alidten af 0en vyere Arealer, hvor hele 

 den perturb erende Kraft er vertikal. Paa Bornholm liar 

 Taleren foretaget systematiske Undersogelser, da 0en ikke 

 er meget stor; men bvor vidt man i det Hele skal gaa ved 

 saadanne Unders0gelser, lader sig ikke forud bestemme. 

 Han vilde finde det rigtigt at begynde med kun at gjore 

 spredte lagttagelser, tjenlige til at damie sig et forel0bigt 

 Billede at" de magnetiske Forhold, og da senere at gjore 

 mere detaillerede Maalinger. 



