DEN KIRUEGISKE UNDERSEKTION. 567 



Naturen har begafvat alia organiska varelser med en 

 automatisk formaga att bibehalla tyngdpunkten i medel- 

 linien. ty utan en sadan formaga tyckes lifvet sjelft till 

 och med vara omojligt. Ocksa ar denna lag allmant 

 gallande for hela den organiska verlden. Men hos hogre 

 varelser nedlades hos viljan samtidigt tillracklig kraft att 

 beherrska denna formaga. Ett sadant viljans herravalde 

 var nodvandigt i och for djurens rorelser. Riktas nu 

 viljan ofta pa att frambringa en rorelse i ensidig riktning, 

 som strider mot jemvigtens bevarande i medellinien, upp- 

 kommer til sluts en forandring afven i den automatiska 

 uppfattningen af denna jemnvigt, alldeles pa samma satt 

 som den kan uppofvas. hvarpa lindansare lemna exempel. 

 Nu aro viljans organer for rorelse, hvartill afven kroppens 

 stallning eller hallning horer, uteslutande musklerna, saledes 

 ar det dessa som uteslutande synda vid borjan af en felaktig 

 hallning. Uti musklernas verksamhet i en ensidig riktning, 

 och i den genom viljan uppkomne vanan af denna ensidiga 

 riktning, hafva vi saledes att soka den framkallande 

 orsaken till skolios. Da nu, som jag genom iakttagelser och 

 palpationer pa den nakna ryggen af friska menniskor kunnat 

 ofvertyga mig. ingen sidobojning af den normala ryggraden 

 kan ega rum utan att afven en rotation af kot-kropparne 

 samtidigt och i storre utstrackning uppkommer, och tvartom, 

 sa hafva vi med ens fatt en forklaring af mekanismen vid 

 skoliosens produktion; den ar endast en ofverdrift af en 

 rent fysiologisk akt. 



Hvad den predisponerande orsaken betraffar anser jag 

 den vara af en mycket storre vigfc och betydelse, bestaende 

 i ett atrofiskt tillstand framkalladt af brist pa ofning d. v. s. 

 normal funktion i hela den apparat vi benamna ryggrad 

 d. v. s. kotor, brosk, ligamenter och muskier, alia nastan 



