11 1 ANDET FjELLESM0DE. 



Et Tilfa?lde, hvor saadanne Sporgsmaal forekomme 

 rnig naturlig at paatrsenge sig, er folgende. Hos mange 

 Fisk nndes et luftfyldt Organ, Svornmeblseren, der er fyldt 

 med Luft af forskjellig Sammenssetning ; men det kan 

 altid let bringes til at vsere fyldt med omtrent ren Tit ; 

 man behover blot at suge den Luft, der er i det, ud; 

 Fisken fylder da selv paany Blseren med ca. 80 % Ht. En 

 saadan Fisk kan man nu iagttage i Ugevis gaaende i Vand, 

 msettet med atmosfserisk Luft, uden at Iltens Msengde i 

 Svommeblseren tager af ; her maa enten ingen Osmose af 

 Betydning finde Sted gjennem Fiskens Legeme, eller og- 

 saa arbejde Sv0mmebla3rens Celler uafbrudt paa at holde 

 Osmosen Stangen, idet de stadig paany skaffe lit ind i 

 Blseren. For at undersoge, hvilket Alternativ der kunde 

 antages at vsere det rette, provede jeg Luftens Diffusion 

 gjennem den udskaarne Svommeblsere. En SvommeblaBre 

 blev tagen af en nylig drsebt Fisk, fyldt med lit, tilbunden 

 og omgiven med atmosfserisk Luft, der jo kun indeholder 

 ca. 20 °/ lit; Trykket udenfor og indeni Blseren var det 

 samme. Der kan da gaa Timer hen, uden at der sker 

 nogen Forandring af Luften i Blseren ; den friske, ubeska- 

 digede Blsere holder altsaa lit og Kvselstof hermetisk afspasr- 

 rede fra hinanden. Men beskadiger man det Epithellag, 

 der udklasder Blseren, f. Ex. ved at lade denne staa nogen 

 Tid fyldt med destilleret Vand, og gjentager Forsoget, 

 saa finder der i Lobet af nogle Timer en tydelig Diffusion 

 Sted mellem de to ved Blserens Yseg adskilte Luftarter. 

 Det ubeskadigede , hvilende Epithel er altsaa uigjennem- 

 trsengeligt for den Luftart (Ilten), som det under Livet 

 just formaar at skaffe ind i Blseren 1 ). Osmosen er her 



*) Derimod er Blseren ikke uigjennemtrsengelig for Brint. 



