TREDIE F^LLESM0DE. 141 



det kolde Vand ikke paa sine Steder som f. Ex. i Middel- 

 havet eller Sortehavet holdes borte af submarine Hojde- 

 rygge. Det er med en underlig Folelse, siges der, at man 

 roder i det iskolde Dynd, som Skraben har hentet op, 

 samtidig med at den tropiske Sol bager Ens Ryg. Paa 

 Jorden tiltager jo Kulden med Ho j den over Havet, 

 Varmen derimod i Jordens Indre, jo dybere vi komme; i 

 Havet er det anderledes, fordi det fra Polerne kommende, 

 afkolede Vand soger Bund en, medbringende den til 

 Dyrenes Aandedrset fornodne atmosfseriske lit, medens 

 det ophedede Overfladevand soger mod Polerne ad de 

 velbekjendte Baner. Solens Yarmestraaler trsenge kun 

 ned i Vandet til en Dybde af c. 150 Favne, dens hvide 

 Lysstraaler ikke under 275 Favne. Om dens gronne 

 Straaler kunne gaa dybere ned (til 500 Favne f. Ex.), er 

 endnu et omtvistet Sporgsmaal. Havplanter leve ikke 

 dybere end 150 Favne — i Almindelighed langtfra saa 

 dybt — maaske med Undtagelse af mikroskopiske 

 Former eller Sn}dtealger i Koraller. Trykket stiger 

 regelmsessig med Dybden og maa, skulde man tro, 

 gjore det ligesaa umuligt for nogle Organismer at 

 bossette sig i et hojere som for andre at slaa sig 

 ned i et dybere Belte. Med andre Ord: den sub- 

 marine zoologiske Geografi maa have sine klimatiske 

 Regioner, sine Hojdebelter, sine zoologiske Provinser, 

 ganske ligesom den faste Jords Plante- og Dyre- Geografi 

 har det. Men derom vide vi endnu alt for Lidt ; Alt, hvad 

 vi derom kunne sige, er, at slige Forskjelligheder vistnok 

 findes, men at de dog ere langt mindre udprsegede end 

 de tilsvarende Forskjelligheder paa Landjorden; der er 

 mange Exempler paa, at den selvsamme Art er funden 

 paa Steder, der ligge saa langt fra hinanden som Fin- 



