502 BEKTIONEN FOB Z00L0G-I. 



oner med rjerformige Gjseller ug vd adviklel Larvenyre 

 (For- og Urnyre) udvikles Mtill. Q-ang uden aogetsomhelsl 

 Forhold til nogen Del af Fornyren eller Nyregangen af 

 en dorsalt for disse Dannelser fremspringende Peritoneal- 

 fold; foran Fornyrens proximale Ende forty kk<s Peritoneal- 

 epithelet, og denne Fortykkelse fortssBtter sig i en Slags 

 Streng langs For- og Urnyre; i den forreste Del dani; 

 Ostium abdominale ved en Indfoldniug, der fortsaetter sig 

 bagtil i en kort Kanal; i det paafolgende Larve stadium 

 (hvor Fornyren reduceres) forlsenges denne Kanal som en 

 solid Epithelstreng , der efterhaanden faaer Lumen (cfr. 

 Semons Tab. VI — IX). Ogsaa her er Udviklingen oprinde- 

 lig ens hos begge Kjon; forst senere bliver hos <f An- 

 laBget hsemmet. Denne Udviklingsgang finder Semon 

 naturligvis meget afvigende fra de andre Amfibiers, da 

 han kun kjender Furbringers og Hoffmanns Fremstilling 

 af disse; men i Virkeligheden stemmer den imidlertid saa 

 vel med den af Foredrao-sholderen for Anurer 02; Qrodeler 

 fundne Udvikling, at man uden Beta3nkning nu tor fast- 

 slaa, at de Mull. Gauge hos alle Amfibier ere rene 

 Dannelser af Peritonealepithelet, eller med andre 

 Ord: der er den fuldeste Homologi mellem de M. 

 G. hos Amnioter og Amfibier. 



Efterat der saaledes er bragt Harmoni tilveje mellem 

 disse Afdelinger af Vertebrater, staa kun Selachierne til- 

 bage som Former, hvor M. G. synes at have en ganske 

 anden Oprindelse; hvad nemlig de ovrige Medlemmer af 

 Fiskeklassen angaar, hvor M. G. almindelig antages at 

 exist ere, da er jo Udviklingen ganske ukjendt. 



Foredrageren har personlig kun kunnet undersoge et 

 enkelt Udviklingstrin af Acanthias; men ved at sammen- 

 holde sine egne sparsomme lagttagelser her med Litera- 



