DEN MEDTCINSKE UNDEKSEKTION. 549 



afseende pa bakterierna. For at fria mig fran beskyll- 

 ningen att onodigtvis spekulera och bilda hypoteser, da 

 jag endast borde framstalla fullt bevisade fakta, maste 

 jag forst och framst erindra, att vi likval nagongang i 

 brist pa direkta upptackter aro nodsakade och berattigade 

 att draga vissa slutsatser fran evidenta analogier. Ehuru 

 den annu icke blifvit upptackt, betviflar val ingen numera, 

 att gula feberns orsak ar en pathogen mikrob ; vi sluta 

 dertill fran sadane uppenbara analogier. Utan att saledes 

 pa nagot satt inga eller deltaga i den strid, som forts 

 emellan dem, som halla fore att bakterierna, ehuru med 

 fullt bibehallen specificitet, i olika media skulle 

 kunna antaga olika utvecklings-former, sasom Zopf och 

 till en del Guignard och Charrin, genom vid direkta experi- 

 ment framstalld polymorfism, a ena sidan antaga, medan a 

 den andra Winsgradsky val alltfor kategoriskt fornekar en 

 sadan, maste jag likval anmarka, att de fakta vi iakttaga 

 vid farsotens uppkomst og spridning, gifva pa ett hogst 

 markligt satt ett kanske ovantadt, men sardeles kraftigt 

 stod at Zopfs asigt. Till forklaring af dessa fakta ar det 

 nemligen alldeles nodvandigt och, synes det mig, fullt 

 berattigadt forutsatta, att den pathogena organism, som 

 ar orsaken till den gula febern, har under sin lefnads- 

 cykel, i fojld af sina sa olika egenskaper, 3ne sarskilda 

 utvecklingsformer, nemligen: 



1. Sporer. medelst hvilka den infores och som gifva 

 upphof at hardarne, men som icke sasom sporer kunna 

 direkt framkalla sjukdom hos menniskan. De aro uatur- 

 ligtvis hell och hallet exogena. 



2. En andra form, afven exogent bilda d, hvars ut- 

 veckliug foisiggar i harden sedan sporerna grott, och som 

 ar den enda for den friska menniskan smittande. 



