DEN KIRUlMrlSKE UNDERSEKTION. 613 



ikke lykkes. selv om man har tilstrgebt det, og det er, at 

 man ikke har noget Maal for, hvor udsfcrakt man skal 

 operere. Ved de gjentagne Operationer faaer man der- 

 imod til en vis Grad en Maalestok. Vi saae efter hver 

 Operation, hvorledes Toraxvseggen begyndte at synke ind 

 paa det Sted, hvor Resektionen var foretagen. Derved 

 kom de tilgrsensende Ribben til at springe mere og mere 

 frem; her var Toraxvseggen ikke falden tilstrsekkelig ind; 

 dette Parti maatte man vselge til Angrebspunkt for sin 

 naeste Operation. Saaledes faaer man efterhaanden angivet, 

 hvor mange Ribben man behover at resecere. 



Med Hensyn til Sporgsmaalet. hvor store Stykker af 

 Costae der skulle fj ernes, da staaer man sig ved ikke at 

 vsere for sparsom. Vi have set, hvor stor Tilbojelighed 

 der er til Bennydannelse fra det tilbageblevne Periost; 

 jo mindre Stykker af Costae der ere fjernede, desto lettere 

 kommer det efter Retraktionen af Toraxvgeggen til Dannelse 

 af en Kallusmasse, der forbinder Resektionssnittene og 

 derved hindrer yderligere Indsynkning. og isser i Tilfaelde 



1 var det oft ere nodvendigt paany at borttage fremsprin- 

 gende Stykker af tidligere resecerede Costae. I Tilfaelde 



2 fulgtes derfor det Princip strax at fjerne store Stykker, 

 og det viste sig meget let at folge Srhedes Raad, at rese- 

 cere ved Overgangen fra Ben til Brusk. Paa den forreste 

 Del af Ribbenet sidder Periost lost, og naar man har 

 spaltet dette og klippet Ribbenet over paa Midten, lader 

 det forreste Stykke sig ligefrem rive ud fra sin For- 

 bindelse med Brusken. Vanskeligere er det at komme 

 langt bagtil;' men hen i Nserheden af Angnlus costae 

 kommer man dog nogenlunde let. Navnlig Resektionen 

 i Forbindelsen mellem Ben oor Brusk Oliver g-od Chance 



