FESTLIGE SAMMEKKOMSTEB. 673 



skabernes Velynder vor dybe Anerkjendelse og Tak tor den Interesse, 

 med hvilken han stedse liar omfattet vor Sag og vor Gjerning, i et 

 Leve Hs. Maj. Kong Oskar II. (Hurraraab. Musiken spiller 

 den svenske og den norske Folkesang.) 



Kort efter talte Professor Chr. Lilt ken paa folgende Maade: 



Jeg har den iEre at foreslaa Dem en Skaal for vore Br ode r- 

 lande og Br ode r folk. Det er ikke nodvendigt dertil at bruge 

 mange Ord, og det er kun simple Ord og Tanker, som staa til min 

 Raadighed. Ledet af en personlig Felelse. fordi der i mine Aarer 

 flyder til Heelvten norsk Blod, vender jeg mig forst til det Land, 

 hvis lange Forening med os har fremkaldt saa mange Slaegtskabs- 

 baand, at mange af os ligesom jeg tselle Normaend blandt vore Aimer. 

 D erf or er hos os Forstaaelsen af den norske Natur og den norske 

 Aand saa let, derfor fole vi os saa tiltrukne af dem, fordi de, hvor 

 meget de end interessere os ved deres Forskjellighed, tillige gribe 

 vor Sjsel og tale til vort Hjerte som noget Beslsegtet, som et gammelt 

 Bekjendtskab, der after fornyes. Derfor have Norges Digtere hos os 

 fundet et varmt Hjem, derfor folge vi Brydningerne i det norske 

 Folkeliv, om ikke altid med fuld Forstaaelse. saa med levende Del- 

 tagelse. Og vende vi os til den Strseben, som her har samlet os, 

 da mindes vi med Tak den store Betydning. som norsk Videnskab 

 har havt for Jordklodens Fysik, for Lsegevidenskaben, ikke mindst 

 for de Dele af den, i hvilke Naturvidenskaben staerkest kommer til 

 Gjennembrud — vi mindes, hvad min Forgsenger her ved Univer- 

 sitetet med sin ubestridelige Autoritet ndtalte paa et Naturforsker- 

 mode i Christiania, at Norge var ikke alene Zoologiens, men ogsaa 

 Geologiens klassiske Land. Lad os saa vende os mod det ostlige 

 Led i deime Folkekjeede, mod de tusinde Seers Land, saa interessant 

 ved sin hjertegribende Historie, sine Borgeres udholdende Kamp 

 for Tilvserelsen og for Loftelsen og sende dets Digtekunst. dets 

 Kunst og Yidenskabelighed vor hjertelige og agtelsesfulde Hilsen. 

 Og nu tilsidst, men ikke mindst, det stolte Sverige, det stserkeste 

 Led i denne K-ing, med den kjaernefnlde Fortid. Hvad har det ikke 

 ydet af Historeforskning, Digtiiing og Knnst og paa Yidenskabens 

 Bane til Hseder for det selv, til JEve for os Alle! — Linne's og 

 ^cheele's, Berzelius's og Elias Fries's, Ericssons, Nilssons og Retzius's 

 Fodeland — og mange Andres, der endnu leve og virke iblandt os. 

 Alle tre nordiske Folkeslag yde vi Danske vor oprigtige Hyldest! 

 Yi onske dem alt Held og Lykke, Fred og Trivsel, fremfor Alt 



43 



