AABNINGSM0DET. 49 



vid iakttagelserna , hvarigenom vara sinnens naturliga 

 skarpa stegras , dels af upptackter af dittills okanda 

 naturlagar. 



Det 17de arhundradet visar oss tvenne sadana upp- 

 tackter, en af hvartdera slaget, och som hvar for sig fram- 

 bragte en ny gren af astronomien, pa samma gang som 

 den gaf okad fart at forskningarne inom den aldre gren 

 af vetenskapen, ur hvilken den nya utvecklade sig. 



Vanda vi nemligen blicken tillbaka till den Tycho 

 Braheska tiden, sa finna vi astronomien besta af tvenne 

 delar, den praktiska, hvars enda nppgift da var att lemna 

 sa noggranna ortsbestamningar som mojligt for himla- 

 kropparne, samt den theoriska, hvilken, med till grand 

 laggande af en godtyckligt antagen form af liimlakropparnes 

 banor, sokte att sa godt sig gora lat tillpassa deras 

 elementer till observationerna. De begge gransstenarne i 

 detta arhundrades astronomi beteckna upptackten af tyngd- 

 lagen. hvilken gaf upphof at gravitationsastronomien, pa 

 samma gang, som den vasentligt utvecklade den theoriska 

 astronomien, samt uppfinnandet af tuberna, som ej blott 

 gaf en forut aldrig anad noggranhet at observationerna, 

 utan jemval genom den ojemforliga stegring i skarpa och 

 formaga att varseblifva ljussvaga foremal, som den for- 

 lanade at det menskliga ogat, oppnade mojligheten att 

 utforska himlakropparnes natur, och salunda alstrade den 

 vigtiga gren af astronomien, som benamnes astrofysik. 



En af de allraforsta upptackterna pa detta omrade 

 var den for datidens larde i hogsta grad hapnadsvackande, 

 att morka flackar forekomma pa solen. Man fann likaledes, 

 att de rora sig tvars ofver solskifvan fran oster mot vester, 

 och var derfor till en borjan benagen att anse dem for 

 ett slags himlakroppar, som omkretsade solen, och som 



4 



