.VI A.ABXIX<;sMOI)KT. 



L9de 9eklen varii vanligt; lu'mligen sa, att man, i siallet 

 tor ait inskranka sig till iakttagelser pa en eller ett fatal 

 solflackar. borde sa vidt mojligt iakttaga alia, och slutligen 

 harleda rotationstiden ur observationerna pa alia de flackar, 

 som egt bestand under en tillrackligt lang tid. 



Detta arbete foretogs af den Engelske amatorastro- 

 nomeii Carrington med en flit och ihardighet, som pa det 

 af honom valda omradet for studier af solflackarne, nem- 

 ligen noggranna bestamningar af deras orter pa solskifvan, 

 star utan motstycke i den foregaende tiden, ehuru Sohei- 

 ners med ojemforligt svagare hjelpmedel utforda iakttagelser 

 kunna i nagon man anforas som ett sadant. Endast en 

 bland de fore Carringtons foretagna undersokningarne 

 ofver solen ofvertraffar hans i omfang, men denna, Schwabes 

 storartade undersokning ofver solilackarnes talrikhet vid 

 olika tider, hvilken ledde till den bogst vigtiga upptackten 

 af ilackarnes 11 ars period, afsag alls ej bestamningen af 

 solens rotations tid, och vi kunna derfor har lemna den- 

 samma asido. 



Carrington upp matte dagligen under aren 185B — 1861 

 laget for alia de solflackar, som visade sig. Men nar han 

 sokte att ur sina observation er draga ett resultat, fann 

 han snart, att det ej var mojligt att harleda ett varde pa 

 solrotations tiden, men val flera, i det densamma varierade 

 med de heliocentriska latituderna, sa att den var kortast 

 vid eqvatorn, men successivt vexte at begge sidor om 

 densamma, sa langt norr och soderut, som det var mojligt 

 att bestamma densamma ur observationer pa solflackarne. 

 Det ar nemligen ett markligt forhallande, som begransar 

 de pa detta satt utforda undersokningarne ofver solrota- 

 tionen till en zon af ungefar 35 gr. pa hvardera sidan 

 om eqvatorn, att flackar aldrig forekomma pa hoga helio- 



