140 TRED1K IVELLESM0DE. 



eftersom de bebo lavere eller hojere Stokvserk. Den 

 Opgave at konstruere slige Net, der baade ere sikre og 

 bekvemme, synes at vsere l0st med det noget uventede 

 Resultat, at den forste Antagelse er den rette. 



Det Hovedsporgsmaal, som nu nsermer sig, er dette: 

 hvad er det vel for Dyr, som leve paa disse 

 store Dybder af et — to eller tretusinde til c. 4500 eller 

 henved 5000 Favne? Hvorved udmserke de sig fremfor 

 andre, sserlig for Kystbeltets Dyr? Hvilke Ejendommelig- 

 lieder besidde de overhovedet? Hvoraf ernsere de sig? 

 Hvorledes kunne de aande der? Hvordan kunne de flnde sig 

 tilrette i det fuldstsendige Morke? Hvilke ere overhovedet 

 deres Livsbetingelser, og hvilke deres Udbredningsforhold? 

 Og har det Haab stadfsestet sig, at man her i Dybet skulde 

 fmde Former, tilhorende Sla?gter og Grupper, som man hidtil 

 havde betragtet som uddode for Here eller mange Jord- 

 perioder siden? Eller hvorfra skrive disse Underverdenens 

 Beboere sig? Ja til at svare paa disse Sporgsmaal, selv 

 i sammentrsengt Form, vilde der behoves ligesaa mange 

 Timer, som der er tilmaalt mig Minutter. Allerede det 

 forste Sporgsmaal er egentlig ikke mindre omfattende, 

 end om det krsevedes at give en Skildring af den faste Jords 

 Dyreliv med alle dets klimatiske, geograflske og topo- 

 graflske Forskjelligheder. Thi Havbunden har sine Dale, 

 Plateaner, Skraaninger og Bjerg^gge, hvis Beboere 

 kunne ventes at vasre ligesaa forskjellige som Jordens 

 Bjerges, Dales og Sletters; dens Klima skifter fra Over- 

 rladens under Troperne hoje, under Polerne lave Yarme- 

 grad til den dybe Havbunds ensartet lave Temperatur, 

 der allerede paa 500 Favnes Dybde ikke er meget over 

 Frysepunktet, — paa sine Steder synker den endog under 

 dette — men fra nu af kun synker langsomt. forsaavidt 



