DISKUSSIONSM0DER. 299 



hoi, og som skulde gjore den sserlig vserdifuld i Leege- 

 videnskabens Tjeneste, er der vsesentlig 3. der maa frem- 

 hgeves. Jeg folger her den b.ekjendte tyske Farmakolog, 

 Professor Binz. som med Rette eller Urette beskvldes 

 for at have bragt Alkoholbehandlingen i Kurs i Europa. 

 Han har paa den VII. Kongres for indre Medicin i Wies- 

 baden, der afholdtes i 1888, og ligeledes i sine „Vor- 

 lesungen iiber Pharmacologic" fra 1891 behandlet hele 

 dette Sporgsmaal om Anvendelsen af Alkohol som Laege- 

 middel og fremhsever 3 Indikationer derfor. Forst be- 

 tragter han Brugen *af Alkohol som Incitans, som 

 Stimnlans. Virkningen deraf, siger han, er vsesentlig den 

 at gjore Hjertets Kontraktioner hurtigere og kraftigere; 

 ved en Rsekke af Forsog viser han, at de ved Nydelsen 

 af Alkohol foroges fra 73 i Minuten til 88 a 91 — en 

 Yirkning, der holder sig ofte i laengere Tid efter Brugen — 

 og han paaviser. at Aandedrsettets Hyppighed foroges med 

 omtrent7pCt.iTimen. Nu er der imidlertid denMgerkelighed, 

 at hans Korreferent paa Kongressen. Professor Jacksch 

 fra Gratz, paa sit Hospital har anstillet en Ra^kke Under- 

 sogelser med Hensyn til samme Punkt hos Born, liclende 

 af forskjellige Sygdomme, hvoraf dog ingen febrile, og er 

 kommen til det Resultat, at hos Born har Alkohol ganske 

 den modsatte Virkning; hos dem blive Hjertekontrak- 

 tionerne langsommere, og deres AandedraBt paavirkes ikke 

 ved Spiritus. Hvorledes skal man opfatte dette af Binz 

 iagttagne Feenomen? Den naturligste Forklaring er at 

 opfatte det som et Lamningsfsenomen gjennem Nerve- 

 systemets vasomotoriske Centrum, som en paralyserende 

 Virkning paa Arterierne, der medforer en Udvidelse af 

 disse i Periferien, en stserkere Blodstromning dertil og 

 derved foraarsager en stserkere Virksomhed fra Hjertets 



