SEKTIONEN FOR FYSIK. 371 



D. Moln i den uppstigande luftstrommen, 



8. Cumulus. Stockmoln eller sommarmoln. 

 Tata moln, som tilvaxa nedifran en horizontel 

 bas (1400 m.) uppat, samt med kupolfor- 

 made toppar (1800m.), hvilkas yfca vanligen 

 ar mamelonerad af runda upphojningar. 



9. Cumulo-Nimbus. Askmoln. Maktigamoln- 

 massor, som torna upp sig som berg, vanligen 

 upptill omgifna af en molnsloja af tradig textur 

 (Falska Cirri), samt nedtill af Nimbus-liknande 

 massor. De medfora vanligen stortregn, hagel 

 eller trindsno. (Bas 1400, Topp 3—5000 m.). 



E. / luften suafvande dimma. 



10. Stratus. 



For att bestamma de olika molnslagens verkliga hojd 

 hafva som bekant direkta matningar utforts i Upsala af 

 Ekholm och Hagstrom. Matningarna utfordes for- 

 medelst tva s. k. norrskens-theodoliter af Mohns kon- 

 struktion, hvilka voro uppstallda vid andarna af en 1300 

 m. lang bas, samt forenade med telefonlednirig. Efter 

 ofverenskommelse installde observatorerna sa noga som 

 mojligt pa samma punkt af ett moln och laste af cirklarna. 

 Salunda erhollos tva horizontal- och tva vertikalvinklar, 

 hvarur molnets hojd beraknats enligt trigonometriska form- 

 ler. Pa detta satt bestamdes nu medelhojderna for de 

 olika molnformerna i Upsala. For att se, huru de funna 

 vardena for Upsala ofverensstamma med forhallandena 

 pa andra trakter, utforde Hagstrom och A. Falk dylika 

 matningar med samma instrumenter vid Storlien i Jemt- 

 land under sommaren 1887. Likasa hafva enligt samma 

 metod dylika matningar de sista aren utforts vid Blue Hill 



24* 



