SEKTIONEN FOR MINERALOGI OG GEOLOGI. 427 



iakttagas derstades och att refflorna fran den ena tiden 

 saminanfalla med sodra Ostersjons langdriktning, under 

 det de andra ganska nara ofverensstamma med dem pa 

 motsvarande sida af fastlandet. Bada forfattarne ofver- 

 ensstamma derutinnan, att de anse refflorna fran NO till 

 SV vara de aldre och de fran NV till SO yngre. Doktor 

 Fegraeus beskrifver derjemte tva ofver hvarandra liggande 

 moraner vid Halsjernet nara Visby, hvilka vasentligt skilja 

 sig genom de block de innehalla. I den imdre gra, hardt 



o 



packade moranen forekomma talrika Alandsblock, under 

 det att den ofre nagot rodaktiga och losare moranen 

 innehaller Elfdalsporfyrer i mangd 1 ). Liknande forhallanden 

 med blocken iakttogos uti en skarning vid Bjerg.es i 

 Stanga, dock kunde har ej tva till farg och konsistens 

 olika baddar iakttagas. 



Det ofverraskande forhallande intraffar saledes att 

 den aldre moranen pa Gotland till blockens innehall 

 visar en pafallande likket med den yngre pa Hven. Af 

 skal, som det skulle blifva for langt att i detalj omtala, 

 var jag for egen del mycket benagen att misstanka, att 

 det s. k. yngre systemet fran NV till SO skulle vara aldre 

 an det baltiska, ehuru Herrar Munthes och Fegraeus iakt- 

 tagelser ledt dem till en motsatt asigt. Jag samtalade 



l ) Vid en strax efter Naturforskarmotets afslutande foretagen resa 

 till Gotland och undersokning af forhallandena vid Halsjernet 

 erholls bekraftelse derpa, att de bada af dr Fegrseus antagna 

 olika moraner na i sjelfva verket var en enda moran, sasom dr 

 Munthe i sin ofvan omnamnda af handling nppgifvit och vid den 

 efter mitt foredrag forda diskussionen ytterligare framhallit. 

 Denna moran ligger ofvanpa rullstens- och sandlager, som i sin 

 ordning hvila pa en undre moran. 



Senare anmarkning af foredraganden. 



