430 -i KTIONEN FOB MINEBALOG] OG GE0L0G1 



\ i-l TunbyholmssjSns ostra inula hade Professor B. 

 Lundgren redan L874ieii sandsten antrafFal fragmenl af 

 en trilobil n f6r ilia bevarad fbr att kunna noggrannt 



Q 



staminas . A angifna stSllet hade ock af foredraganden 

 antr&ffats ett storre starkt fbrklyffcadt sandstensblock, huf- 

 vudsakligen af gra" farg med bruna priokar eller flackar; 

 dock funnos deri afven gronaktiga partier. I detta block 

 antraflfades nu ganska ymnigt dels storre och mindre delar 

 af en ny Olenellusart, af foredraganden, efter dess forste 

 unptackare, benamd 0. Lundgreni , dels en stor Hyo- 

 lithus samt sallsynt ett par andra fossil, bland hvilka 

 ^•ar att namna ett fragment af annii en Olenellusart, for 

 ofullstaiidigt att kunna noggrannt bestammas. Ingen 

 brachiopod hade har funnits. Olenellus Lundgreni liknar 

 i mycket 0. Kjerulfi, fran hvilken art den dock bestamdt 

 skiljer sig genom betydligt starkare hvalfd hufvud- 

 skold, genom nrycket kraftiga kindtaggar, genom felande 

 eller mahanda rudimentara interoculartaggar, genom ett 

 mera langstrackt, baktill ej i taggar utdraget, hypostom 

 o s.v. — V om Tunbyholm , utmed vag mot Pettersborg, 

 bade samma fossilforande bergart antraffats i fast klyft, 

 ur hvilken dock intet bestambart fossil kunnat losgoras. 

 Utmed kusten vid Bjorkelunda afslutas vanliga hvit- 

 gra sandstenen uppat af ett tunnt, grofkornigt eller kon- 

 glomeratartadt skikt, ofvanpa hvilket kommer en finkornig, 

 skiffi-ig. brungron sandsten, i sitt hangande antagande en 

 ljusare gronaktig fargton och mestadels mycket tunn- 

 skiffrig. Denna sistnamda ofvergar stundom i samma hori- 

 sontalplan i en mera tjockbankad, starkt kalkhaltig, blagra 

 sandsten. I den brungrona sandstenen aro fossil mycket 

 sparsamma, men i den ofre kalkhaltiga delen aro de i 

 vissa skikt sar deles ymniga. Hari aro antrafTade en lit en 



