411 KTIONEN FOB BONEBALOGl <><; &EOLOGI. 



er de nsBvnte Bjergarters kemiske og miinTalogiske 

 Beskaffenhed. Til Oversigt over den forste beiryttede 

 Taleren istedetfor den lidet overskuelige tabellariske 

 Opskrivning af Procenttallene for hver Bjergart en lodret 

 ophsengt, 1 dm. bred Papirstrimmel ; paa deime angaves 

 Procentmamgden af de enkelte Bestanddele ved forskjelli^- 

 fai'vede, paaklistrede Tvserbaand, idet hvert Farvebaand 

 reprsesenterede een Bestanddel, og dets Hojde i Centi- 

 meter var gjort lige saa stor som vedkommende Bestand- 

 dels Procenttal. De anvendte Farver vare for Kali violet. 

 Natron gul, Kalk blaa, Magnesia lysrod, Jernforilce lysgron, 

 Jemtveilte brun, Lerjord lysgraa, Kiselsyre gulgraa. Zirkon- 

 svre hojrod og Vand svagt blaa. Ved denne Methode bliver 

 det muligt under et Foredrag at sammenligne en Msengde 

 forskjellige Bjergartsanalyser indbyrdes. 



Den oprindelige mineralogiske Sammensgetning er 

 temmelig ensartet, idet Bjergarterne som Hovedbestand- 

 dele indeholde Eudialyt, Mikroklin, Albit, Nefelin, iEgirin 

 og Arfvedsonit; hertil kommer for en Del af Bjergarterne 

 rigelig Sodalith, sjeldnere Leucit og Ainigmatit foruden 

 en Del accessoriske Mineraler. Tvertimod de for de fleste 

 anclre Eruptivbjergarter gjgeldende Love ere her gjennem- 

 gaaende de basiske og jernrige Mineraler senere ud- 

 krystalliserede end Alkalifeldspatherne. Dog er Kry- 

 stallisationsordenen ikke for alle Bestanddele konstant, 

 hvad man efter de af Professor J. H. L. Vogt be- 

 grundede Theorier heller ikke kan vente : saaledes har 

 det viist sig, at i de sodalithrige Varieteter af Bjergarterne 

 er Nefelin geldre end Feldspath, medens i de sodalithfri 

 det Omvendte er Tilfseldet. I alle de sydgronlandske 

 Nefelinsyeniter er Kalifeldspathen kun tilstecle i Form 

 af Mikroklin uden Gritterstruktur, selv i saadanne. der 



