SEKTIONEN FOR MINERALOGI OG GEOLOGI. 453 



omradet. Till denim tid torde kunna hanforas refflorna 

 i Nordtyskland, som ga fran NV till SO. 



2. Att denna isens riktning emellertid hogst betydligt 

 forandrats under en senare afdelning af istiden. fram- 

 gar af manga skal. 



3. Uti vestra Sverige ar refflornas hufvudriktning fran 

 NO till SV stundom nara till V. Samma riktning 

 forefmnes pa Bornholm ocli Gotland. Pa dessa oar 

 kan den visserligen hanforas till den baltiska isstrom- 

 men, men detta galler ingalunda om de fran NO till 

 SV och till V iakttagna refflorna vid sjon Peipus. 

 Dessa sistnamnda refflor hvilka nnnas pa det ostbal- 

 tiska laglandet kunna omojligen bringas i ofverens- 

 stammelse med isens forsta utbredning fran de skandi- 

 naviska alperna. 



4. Talrika erratiska block bara for ofrigt vittne om isens 

 forandrade riktning. Salunda liar Viborgs rapakivi, 

 som en gang forts till Moskva, senare blifvit ford till 

 Warschau och Berlin, t. o. m. i trnbbig vinkel mot 

 dess forsta riktning 



5. Dessa iakttagelser hafva steg for steg ledt mig till 

 den uppfatningen, att sedan isen iippnatt sin storsta 

 utbredning, har vasentligt olika forhallanden intradt 

 saval i afseende pa dess utbredning och rorelse som 

 maktigheten. 



6. Det oafvisliga villkoret for att en glacier eller inlandsis 

 skulle kunna bildas ar, att densamma kan utbreda 

 sig fran hojder, hvilka na ofver snogransen. Faunan 

 visar, att det skandinaviska hafvet under istiden hade 

 samma temperatur som den nu i polarhafvet radande. 



