SEKTIONEN FOR BOTANIK. 465 



kommunicerar med celler i lefvande tilstand, saledes emellan 

 trake- och parenkymelenient, tillslutes af den primara 

 membranen, som tillika begransar parenkymets plasma. 

 Den olika starka tingeringen og punkteringen i det ena 

 oeh det andra fallet tyder med stor sannolikhet harpa. 



Detta forklaringssatt torde for ofrigt bast ofverens- 

 stamma med den uppkomst och den utveckling, silpunk- 

 teringen visar sig ega, och som sarskildt stnderats pa 

 Psoralea bitiiminosa, hos hvilken vaxtart latteligen pavisas 

 utvecklingssambandet emellan plasmaforbindelserna trake- 

 cellerna emellan och den silpunktering, som ofvan fram- 

 hallits sasom ntmarkande for leguminoser och nagra 

 andra vaxter. 



Med hansyn till betydelsen af dylik silstruktur inom 

 de sarskilda porerna torde dessa silporer, sa vidt de sam- 

 manbinda trakeala element, tvifvelsutan i nagon man 

 influera pa saft- och luftutbytet, isynnerhet som porernas 

 antal ar for hvarje element stort och hvarje por har ett 



o 



visst antal genombrott. A andra sidan blir harmed gran- 

 sen mellan karl och trakeid annu svagare och annu min- 

 dre hallbar. Gentemot pa*renkymceller forblifva silporerna 

 deremot slutna, hvilken afstangning bor ega sinbetydelse 

 betraffande vatskeutbytet mellan parenkym och karl i 

 veden for att ej tala om den lattnad for thyllenbildning. 

 som derigenom vinnes, idet ansatsen till membranernas 

 utbugtning maste utga fran silpunkteringen inom poren. 



Men afven fran rent anatomisk synpnnkt har den pa- 

 visade, for leguminoserna atminstone allmangiltiga silstruk- 

 turen hos trakesystemets poraflagringar sin betydelse och 

 sitt intresse, enar vi i deras allmanna forekomst finna 

 ett berattigande att jemte ofriga forut allbekanta slag af 

 karl och trakeider upptaga ett nytt slag af trakeelement, 



30 



